Utarbeidet av Rikstrygdeverket, Oppfølgings- og sykestønadsavdelingen, Fagutviklingsseksjonen
Rundskrivet er omarbeidet 30.12.2005, og erstatter tidligere rundskriv til § 12‑9.
Enhetsnavn mv. er endret av NAV Drift og utvikling, Fag drift og utvikling, Arbeid og aktivitet 02.10.2007.
Sist endret 18.12.2009 jf overskriften:
Fjerde punktum - tidsbegrenset uførestønad i påvente av ferdigbehandling av nytt krav om uføreytelse
Opphevet 01.03.2010
Ordningen med fastsettelse av uføregrad for kombinert vurderte ble avviklet ved Besl.O.nr.105 (2002-2003), og tidligere § 12‑9 ble opphevet med virkning fra 1. januar 2004. Se nærmere retningslinjer til tidligere § 12‑9 i rundskriv 12‑00 pkt. 2.6.9.
Bortfall av kombinert vurdering gjelder for nye tilfeller, dvs når kravet er fremsatt 1. januar 2004 eller senere. Det samme gjelder for løpende tilfeller som går over fra rehabiliteringspenger eller attføringspenger etter ikrafttredelsestidspunktet.
Bortfall av kombinert vurdering gjelder også ved søknad om forhøyelse av uføregrad på grunn av forverring og ved revurdering av uføregrad etter § 12‑12 etter 01.01.04. Dersom det ikke har skjedd endringer som ville resultert i endring av uføregrad etter tidligere regler, skal medlemmet fortsatt vurderes som kombinert yrkesaktiv/hjemmearbeidende.
Revurdering av uføregrad som yrkesaktiv for kombinert vurdert
Lina er innvilget 80 % uførepensjon ( med 20 % oppjustering) som kombinert yrkesaktiv og hjemmearbeidende med 50 % vekt på yrkesdelen og 50 % vekt på hjemmearbeidsdelen. Hun er 100 % ufør som yrkesaktiv og 20 % ufør som hjemmearbeidende.
Lina begynner i arbeid i en 40 % stilling fra 01.11.05 med en IEU på 160 000 kroner som er over friinntekten. Oppjustert IFU beregnet ut fra full stilling blir 400 000 kroner.
Ny uføregrad beregnet ut fra hovedregelen i§§ 12‑12 og 12‑7 blir:
100 — (160 000/400 000 x 100) = 60 %
Hvis hun fyller vilkårene for å få uføregraden fastsatt etter Forskrift om forsøksvirksomhet for reaktivisering av uførepensjonister fastsatt med hjemmel i § 25‑13 blir uføregraden:
100 — ( 160 000 — 60 699/400 000 x 100) = 75 %
Søknad om forhøyelse av uføregrad fra kombinert vurdert
Ida er innvilget 70 % uførepensjon (med oppjustering) som kombinert yrkesaktiv og hjemmearbeidende med 40 % vekt på yrkesdelen og 60 % vekt på hjemmearbeidsdelen. Hun er 50 % ufør som yrkesaktiv og 50 % ufør som hjemmearbeidende. På grunn av forverret helsetilstand slutter hun i jobben. Hun vurderes nå som arbeidsufør, men klarer fortsatt 50 % av arbeidsoppgavene i hjemmet.
Etter tidligere regler for kombinert vurderte ville den nye uføregraden blitt:
Uføregrad i yrkesdel (100% x 40%) |
= 40% |
Uføregrad i hjemmearbeidsdel (50% x 60%) |
= 30% |
Samlet uføregrad med oppjustering |
70% + 20% = 90% |
Vurdert som yrkesaktiv får hun 100 % uførepensjon
Paragraf 12‑9 gjelder spørsmålet om hvilken uføreytelse som skal gis, tidsbegrenset uførestønad eller uførepensjon. Inngangsvilkårene for rett til uføreytelsene følger av §§ 12‑2 til 12‑7. Vilkårene er de samme for begge ytelsene med unntak for behandlingsvilkåret i § 12‑5 og varighetsvilkåret i § 12‑6 og § 12‑7. I tillegg gjelder ikke unntakene fra vilkåret om fortsatt medlemskap i § 12‑3 for tidsbegrenset uførestønad. Hjemmearbeidende ektefelle, jf § 12‑8 , kan ikke gis tidsbegrenset uførestønad.
Når det er fastslått at inngangsvilkårene er oppfylt vil det i noen saker være klart at tidsbegrenset uførestønad er riktig ytelse fordi varighetsvilkåret for rett til uførepensjon ikke er oppfylt. I andre saker må det tas stilling til hvilken type uføreytelse som skal gis ut fra en vurdering av utsiktene til bedring av inntektsevnen.
Tidsbegrenset uførestønad beregnes etter de samme reglene som rehabiliterings- og attføringspenger, se § 12‑13. Beregningsreglene markerer at stønaden er en korttidsytelse og ikke en pensjonsytelse.
Ved valg av ytelse skal det ikke tillegges betydning hvilken av stønadene som vil være den mest lønnsomme for brukeren.
[Endret 10/07]
Gjeldende § 12‑9 trådte i kraft 1. januar 2004, og deler uføreordningen i henholdsvis en tidsbegrenset uførestønad og en varig uførepensjon. Innføringen av tidsbegrenset uførestønad var en oppfølging av forslag i NOU 2000:27 (Sandmanutvalgets innstilling). Den markerer at ikke alle uføre skal ha en varig ytelse. Formålet er å redusere antallet nye uførepensjonister og forebygge varig utstøting fra arbeidslivet, se Ot.prp. nr. 102 (2001-2002). I sosialkomiteens Innst. O. nr. 86 (2002-2003) er det uttalt: ”Det vil etter komiteens mening være en fordel at brukerne ikke oppfatter systemet som statisk og konserverende, og at enhver mulighet til bruk av restarbeidsevne kan bearbeides og utvikles. En tidsbegrenset ytelse vil kunne stimulere brukeren til å forsøke å skaffe seg arbeid i perioden og å holde kontakten med tidligere arbeidsgiver. Det er lettere å komme tilbake til arbeid etter en begrenset periode med uførestønad.”
Mottakere av tidsbegrenset uførestønad skal følges opp av arbeids- og velferdsetaten i hele stønadsperioden, og det skal utarbeides en individuell oppfølgingsplan. Målet er at flest mulig skal komme tilbake i arbeid eller utvide sin arbeidsinnsats. Stønadsperioden skal derfor brukes aktivt for å bidra til å skape motivasjon og muligheter for arbeidsrelatert aktivitet med sikte på komme tilbake i arbeid. Se avsnittet om oppfølging nedenfor.
Varig uførepensjon kan bare gis når det ikke er utsikt til bedring av inntektsevnen/arbeidsevnen.
Medlemmer som mottar gradert tidsbegrenset uførestønad eller uførepensjon, kan gis graderte rehabiliterings- og attføringspenger sammen med uføreytelsen, jf. 10‑16 og 11‑18. Tilsvarende gjelder for sykepenger, jf § 8‑50. Tidsbegrenset uførestønad og uførepensjon kan ikke kombineres. Når det gjelder overgang mellom uføreytelsene vises til kommentarene nedenfor om dette.
Reglene om tidsbegrenset uførestønad trådte i kraft 1. januar 2004 og gjelder alle nye tilfeller. Med nye tilfeller menes krav om en uføreytelse som settes fram 1. januar 2004 eller senere.
Utfyllende overgangsregler for tilfeller der krav er satt fram, men vedtak ikke er fattet før 01.01.04 framgår av Ot.prp. nr. 102 (2001‑2002) pkt. 7.3.5.
Av første ledd, første punktum fremgår at tidsbegrenset uførestønad skal gis når det etter en helhetsvurdering er sannsynlig at inntektsevnen kan bedres.
Av lovforarbeidene (Ot.prp. 102 (2001‑2002)) fremgår at tidsbegrenset uførestønad skal gis når det etter en samlet vurdering ikke fremstår som usannsynlig at vedkommende til tross for uførheten etter en tid kan vende tilbake til arbeidslivet. Dette forstås slik at det ikke stilles krav til sannsynlighetsovervekt når det gjelder mulighetene for bedring på sikt. Det er tilstrekkelig at det er mulig, eller ikke kan utelukkes at inntektsevnen kan bedres.
En stor del av de som framsetter krav om uføreytelser har sykdommer hvor det knytter seg en viss grad av usikkerhet til varigheten av funksjonsnedsettelsen. Dette gjelder f.eks. gruppen søkere som har muskel- og skjelettlidelser og lettere psykiske lidelser. Disse sykdomsgruppene er spesielt nevnt i forarbeidene.
Det kan være vanskelig å forutse videre utvikling i helsetilstand eller inntektsmuligheter med sikkerhet. Noen medlemmer vil kunne mestre sykdommen bedre etter hvert, slik at det på tross av denne vil være mulig å vende tilbake til arbeid etter en tid med stønad. Det kan skje endringer i helsetilstand og behandlingsmuligheter over tid, og det vil også kunne skje endringer i arbeidsmarkedet eller den teknologiske utviklingen, slik at mulighetene for arbeid bedres.
Lovteksten nevner en rekke momenter som vil være relevante ved vurderingen av om det skal gis tidsbegrenset uførestønad eller uførepensjon. Oppregningen er ikke uttømmende. Det skal legges vekt på bl.a. sykdommens art, medisinske opplysninger, funksjonsvurderinger, restarbeidsevne, alder og tidligere tilknytning til arbeidslivet Vurderingen skal være helhetlig og de ulike momentene må ses i sammenheng.
Sykdom
Det er få sykdomstilstander som utelukker innvilgelse av tidsbegrenset uførestønad. Personer med alvorlige lidelser kan ha en relativt god funksjonsevne, og tidsbegrenset uførestønad kan være riktig ytelse. Det som er avgjørende er i hvilken grad det er sannsynlig at vedkommende kan bedre sin inntektsevne på sikt.
De fleste muskel- og skjelettlidelser, smertetilstander, utmattelsessyndromer og lettere nevrologiske lidelser, vil være i målgruppen for tidsbegrenset uførestønad. Når det gjelder psykiske lidelser, vil det som karakteriseres som ”lettere” psykiske lidelser, for eksempel depressive tilstander, angsttilstander og mindre alvorlige personlighetsforstyrrelser, være tilstander som i all hovedsak vil falle inn under ordningen med tidsbegrenset uførestønad. Det samme vil gjelde for rusmisbrukere som ofte vil ha rusproblemer i kombinasjon med ovennevnte lidelser.
Funksjonsevne
En persons funksjonsevne sier noe om hvordan vedkommende greier å utføre ulike typer oppgaver og gjøremål, f.eks. ulike typer inntektsgivende arbeid, utdanning, husarbeid, omsorgsoppgaver, fritidsaktiviteter osv. Når funksjonsevnen skal vurderes mot arbeid og aktivitet må det legges vekt på vedkommendes samlede fysiske, psykiske og sosiale ressurser.
En grundig vurdering av medlemmets funksjonsevne er viktig når det skal avgjøres hvorvidt det skal innvilges tidsbegrenset uførestønad eller varig uførepensjon. Oppmerksomheten må rettes mot hva den enkelte kan gjøre til tross for den medisinske lidelsen. Ved å legge vekt på funksjonsevne vil det også bli enklere å finne fram til egnede tiltak i arbeidslivet og dermed hindre varig utstøting fra arbeidslivet. Ikke sjelden vil det knytte seg usikkerhet til varighet og omfang av funksjonsnedsettelsen som følge av sykdommen. Tidsbegrenset uførestønad vil være riktig ytelse dersom det på sikt kan være mulighet for at funksjonsevnen bedres, slik at vedkommende kan øke aktivitetsnivået og etter hvert komme i lønnet arbeid.
Restinntektsevne
I Ot.prp. nr. 102 (2001-2002) pkt 7.3.1 er det forutsatt at tidsbegrenset uførestønad som hovedregel skal gis til alle som har en viss inntektsevne i behold (delvis uføre). I tillegg skal stønaden gis til medlemmer som på vedtakstidspunktet er 100 % uføre, når det etter en samlet vurdering ikke fremstår som usannsynlig at vedkommende til tross for uførheten etter en tid kan vende tilbake til arbeidslivet.
Alder
For unge- og middelaldrende personer vil det ofte være knyttet usikkerhet til spørsmålet om funksjonsnedsettelsen vil være til hinder for at de kan vende tilbake til arbeidslivet helt eller delvis en gang i fremtiden. Det bør derfor utvises betydelig tilbakeholdenhet med å innvilge en uførepensjon til denne gruppen. For personer som er i slutten av 50‑årene eller eldre, vil man oftere kunne konkludere med at kan være små muligheter for økt yrkesaktivitet fram til pensjonsalder. Et førende prinsipp vil være at jo yngre medlemmet er, desto viktigere er det å innvilge tidsbegrenset uførestønad framfor uførepensjon.
Tidligere tilknytning til arbeidslivet
Medlemmer med tidligere arbeidserfaring vil som regel lettere kunne komme tilbake til arbeidslivet på et senere tidspunkt, enn personer som ikke har hatt noen slik tilknytning. Langvarig fravær fra arbeidslivet eller perifer tilknytning til arbeidslivet, vil i en helhetsvurdering kunne være momenter som kan tale for at det bør innvilges en varig ytelse. Noe tungveiende argument vil imidlertid ikke dette være, spesielt ikke overfor unge og middelaldrende personer. For personer med liten erfaring fra arbeidslivet blir attføringstiltak særlig viktig, slik at vedkommende kan få arbeidserfaring.
Hjemmearbeidende ektefeller, jf § 12‑8 , kan ikke gis tidsbegrenset uførestønad, siden denne stønaden forutsetter tilbakevending til arbeidslivet på et senere tidspunkt. Se rundskrivskommentarene til § 12‑8 tredje ledd om sannsynlighetvurdering mot yrkeslivet
[Endret 7/09, 10/09]
Valg av stønadsperiode - angitt periode på inntil fire år
Tidsbegrenset uførestønad ble tidligere gitt for en periode fra ett til fire år. Med virkning fra 5.6 2009 er den nedre grensen på ett år fjernet slik at det er adgang til å treffe vedtak av kortere varighet. Det kan fortsatt innvilges flere perioder med tidsbegrenset uførestønad etter hverandre.
Tidsbegrenset uførestønad skal erstattes av arbeidsavklaringspenger. Endring av §12-9 kom som en følge av at NAV har for lang saksbehandlingstid på krav om uføreytelse og at innføringen av arbeidsavklaringspenger er utsatt til 1.3.2010. Bestemmelsen skal hindre at stønadsmottakere som i god tid setter fram krav om fornyet uføreytelse skal bli stående uten inntektssikring dersom NAV ikke rekker å behandle ferdig kravet før opprinnelig vedtaksperiode utløper.
Departementet viser i Ot.prp. nr. 45 (2008-2009) til at det kan være hensiktsmessig at stønadsperioden tilpasses ikrafttredelsestidspunktet for arbeidsavklaringspenger. Ut fra dette anbefales at tidsbegrenset uførestønad ikke innvilges for perioder utover foreslått utløpsdatoen for overgangstilfellene som er 31.12.2012 .
For personer med liten erfaring fra arbeidslivet blir attføringstiltak særlig viktig, slik at vedkommende kan få arbeidserfaring.
NAV lokalt sin veiviserrolle
[Endret 10/07]
Det må gis generell informasjon om ordningen med tidsbegrenset uførestønad til brukeren så tidlig som mulig. Utøving av veiviserrollen vil være en viktig del av saksforberedelsen. Det er viktig å få frem mulighetene for å kombinere arbeid og stønad og regelen om hvilende stønadsrett , slik at eventuell frykt for å forsøke seg i arbeid reduseres, jf. § 12‑11 , § 12‑12 .
Oppfølging av personer som mottar tidsbegrenset uførestønad
[Endret 10/07]
Det fremgår av forarbeidene til innføring av tidsbegrenset uførestønad at det skal legges til rette for aktivitet og oppfølging i hele stønadsperioden. Oppfølging i stønadsperioden er helt nødvendig for å kunne realisere målsettingen om å redusere antallet nye uførepensjonister og å forebygge varig utstøting fra arbeidslivet. Under Stortingets behandling av saken fremholdt sosialkomiteen at noen av fordelene ved å innføre tidsbegrenset uførestønad vil være ”at enhver mulighet til bruk av restarbeidsevne kan bearbeides og utvikles”, se Innst. O. nr.86 (2002‑2003).
Arbeids- og velferdsetaten skal bidra aktivt til at stønadsmottakerne kommer tilbake til arbeid. Det er spesielt viktig at de som får tidsbegrenset uførestønad i en kort periode får tett oppfølging. Det er viktig at de i denne perioden deltar i aktiviteter som kan bedre deres funksjonsevne, slik at de kan gå tilbake til arbeid eller øke arbeidsinnsatsen ved stønadsperiodens utløp.
Det vises til ” Veileder - tidsbegrenset uførestønad - individuell oppfølgingsplan”, som ligger på Navet under hovedsiden for uføreordningen . Veilederen er et hjelpemiddel for saksbehandlerne i oppfølgingsarbeidet.
Oppfølgingsplan
[Endret 10/07]
Det skal alltid være oppfølgingssamtaler med stønadsmottakeren, uavhengig av diagnose og type sak. Brukeren må få mulighet til å forberede seg til samtalen.
Det skal lages en individuell oppfølgingsplan i samarbeid med alle brukere. Planen må ta utgangspunkt i den enkeltes situasjon. Dette krever en kartlegging av brukerens ressurser og muligheter for å komme tilbake til arbeid. For å få frem ressurser og muligheter hos brukere i vanskelige livssituasjoner kreves kompetanse om samtale og veiledningsmetodikk hos kontaktpersonen på NAV lokalt .
Planen er et verktøy for å strukturere oppfølgingen slik at den blir målrettet og dermed sikrer at oppfølgingen blir en strukturert prosess. Brukeres egne mål og ønsker skal komme frem, men saksebehandleren skal ha fokus på hvordan brukeren kan øke funksjonsevnen.
Planen og de tiltakene og aktivitetene som nedfelles i planen skal være forpliktende både for brukeren og for NAV lokalt .
Fremdrift
[Endret 10/07]
Arbeidet med oppfølgingsplanen skal påbegynnes senest tre måneder etter vedtak. Det er viktig at det i planen settes individuelle og realistiske mål/delmål og at disse justeres slik at oppfølgingen blir en prosess som fører til økt arbeidsevne. Denne prosessen krever for mange brukere tett samhandling. Intervallene mellom samtalene må derfor ikke være for lange. NAV lokalt må følge opp at tiltakene og aktivitetene som er nedfelt i planen blir gjennomført, og at de nødvendige justeringene blir gjort. Det må tydeliggjøres hvem som har ansvar for de ulike aktivitetene og tiltakene, og tidsfrister for iverksetting av disse.
Samarbeidende aktører
[Endret 10/07]
Mange brukere har sammensatte behov. Det gjør samarbeid mellom ulike offentlige etater eller private aktører nødvendig for å finne frem til hensiktsmessige tiltak. For personer som har et arbeidsforhold, vil arbeidsgiver være en viktig samarbeidspart. Kontaktpersonen på NAV lokalt bør, dersom det er behov for det, ta initiativ til samarbeid og samordning med andre aktuelle etater eller tjenester. Dette kan være nødvendig for å ivareta vårt ansvar for et helhetlig rehabiliteringsansvar i møtet med brukerne.
Brukere med langvarige og sammensatte behov kan ha krav på individuell plan fra kommunen. NAV lokalt bør i slike saker gi innspill til disse planene, og være tydelig på at aktivitet og tiltak som kan øke arbeidsevnen er viktige i rehabiliteringen og bør inn i planen.
Krav til brukeren
Å få tidsbegrenset uførestønad medfører noen forpliktelser for brukerne. Vi må være tydelige på at vi forventer at bruker tar ansvar for å prøve ut ulike muligheter og deltar aktivt i egen sak. I denne prosessen er det viktig at brukeren ansvarliggjørs i forhold til egne valg.
Krav om overgang fra tidsbegrenset uførestønad til uførepensjon før stønadsperioden utløper
Dersom stønadsmottakerens helsetilstand forverres og vedkommende fyller vilkårene for rett til uførepensjon fra et tidspunkt som ligger innenfor en innvilget stønadsperiode, må det framsettes krav om overgang til uførepensjon. Søker må informeres om de økonomiske konsekvensene av endring i ytelse, slik at han/hun er innforstått med disse.
Virkningstidspunktet for uførepensjonen skal i utgangspunktet fastsettes i forhold til kravtidspunkt (§ 22‑13) og forverring (§ 12‑9). I tillegg kommer utbetalingsbestemmelsen i § 22‑12 tredje ledd om at det ikke utbetales uførepensjon i perioder hvor det allerede er utbetalt tidsbegrenset uførestønad. Virkningstidspunktet for uførepensjonen og opphørstidspunktet for tidsbegrenset uførestønad må tilpasses slik at man unngår opphold mellom ytelsene.
Revurdering - Status før stønadsperiodens utløp
[Endret 10/07]
Før stønadsperiodens utløp, skal det foretas en vurdering av stønadsmottakerens inntektsevne og muligheter for å vende tilbake til arbeidslivet eller å øke arbeidsomfanget. Det må derfor gjøres opp status i god tid før stønaden utløper, slik at en unngår stønadsfrie perioder i de tilfeller fortsatte trygdeytelser er sannsynlig. Det er viktig å involvere medlemmet i denne vurderingen.
Vurderingen skal dokumenteres skriftlig i saken, og skal munne ut i en konklusjon mht. medlemmets muligheter for helt eller delvis å vende tilbake til arbeidslivet, eventuelt om det bør sette fram krav om yrkesrettet attføring, eller et nytt krav om en uføreytelse. Denne revurderingen er en statusbeskrivelse og ikke et vedtak i saken. Den skal være utgangspunkt for NAV lokalt sitt videre samarbeid med og veiledning av brukeren. En tidsbegrenset stønadsperiode innebærer at stønaden opphører ved stønadsperiodens utløp. Det er ikke nødvendig med forhåndsvarsel etter forvaltningslovens § 16 , idet medlemmet allerede ved innvilgelsen, og gjennom oppfølgingen og revurderingen er kjent med når stønadsperioden utløper. Det skal heller ikke treffes vedtak om at stønaden opphører.
Nytt krav om uføreytelse ved stønadsperiodens utløp
Det må settes fram nytt krav dersom medlemmet på ny vil søke om en uføreytelse. I den forbindelse bør det innhentes nye opplysninger, blant annet medisinske opplysninger. Det bør også foreligge ny funksjonsvurdering fra lege eller annet fagpersonell, jf § 12‑5 tredje ledd.
Dersom stønadsmottaker ved utløpet av perioden har tidsbegrenset uførestønad med lavere uføregrad enn 50 prosent, kan det innvilges ny periode med tidsbegrenset uførestønad med uføregrad ned til inntil 20 prosent.
For at det skal kunne innvilges uførepensjon etter en periode med tidsbegrenset uførestønad må uføregraden imidlertid være minst 50 prosent.
Vi viser til det som er sagt i Ot.prp. nr. 102 (2001‑2002), punkt 7.3.2.
[Tilføyd 7/09, endret 12/09]
Nytt fjerde punktum trådte i kraft 5.6.2009, og gir adgang til å forlenge stønadsperioden for tidsbegrenset uførestønad på samme vilkår i påvente av at nytt krav om uføreytelse blir avgjort. Formålet med bestemmelsen er å forhindre at bruker blir stående uten ytelse fra folketrygden i påvente av overgang til ny periode med tidsbegrenset uførestønad eller uførepensjon.
Bestemmelsen gjør et svakt skille mellom de som har framsatt nytt krav om uføreytelse innen tre måneder før utløpet av vedtaksperioden og de som framsetter krav på et senere tidspunkt. De som fremsetter nytt krav innen tre måneder før utløpet av vedtaksperioden, har en automatisk rett etter loven til forlengelse av stønadsperioden på uendrede vilkår inntil nytt krav er avgjort.
De som fremsetter krav om ny uføreytelse senere enn tre måneder før utløpet av vedtaksperioden, har ikke en like berettiget forventning om at saken vil bli behandlet før stønaden opphører. Lang saksbehandlingstid gjør likevel at det vil kunne være behov for å ivareta også disse tilfellene.
Av forarbeidene fremgår at de som framsetter krav innen tre måneder før utløpet av vedtaksperioden anses å ha en berettinget forventing om at det nye kravet vil være ferdigbehandlet innen utløpsdatoen. Denne gruppen gis derfor automatisk rett til fortsatt stønad på uendrede vilkår inntil det nye kravet er avgjort, slik at de ikke blir stående uten ytelse i ventetiden. Med uendrede vilkår menes stønad etter samme uføregrad og beregningsgrunnlag som gjaldt ved utløpet av den opprinnelige stønadsperioden. Det skal ikke foretas noen fullstendig ny saksbehandling og vilkårsvurdering i disse sakene.
Bruker som framsetter krav om ny uføreytelse på et senere tidspunkt enn tre måneder før utløpet av vedtaksperioden, kan også gis fortsatt rett til tidsbegrenset utførestønad i ventetiden. Denne gruppen har ikke den samme automatiske rett til forlengelse av stønaden. Ut fra forarbeidene fortolkes bestemmelsen slik at det ikke skal legges andre vurderinger til grunn i disse tilfellene, men at det på grunn av tidsmomentet kan forekomme at NAV ikke rekker å fatte forlengelsesvedtak før vedtaksperioden utløper.
Med "fortsatt stønad" i fjerde punktum menes at den tidsbegrensede uførestønaden kan gis fra stønadens utløpstidspunkt, uavhengig av om det nye kravet er fremsatt innen utløpet eller etter dette tidspunktet.
I tilfeller der stønaden har utløpt før bestemmelsen i fjerde punktum trådte i kraft, har brukeren likevel rett til fortsatt stønad, men først fra bestemmelsens ikrafttredelse (5.6. 2009). Eksempel: Brukerens tidsbegrensede uførestønad utløp 31.3. 2009. Fortsatt tidsbegrenset uførestønad etter fjerde punktum kan først utbetales fra og med 5.6. 2009.
Uførepensjon kan gis dersom det ikke er utsikt til bedring av inntektsevnen /arbeidsevnen. Det betyr at uførepensjon kan innvilges dersom det etter en samlet vurdering fremstår som usannsynlig, dvs nærmest utelukket, at vedkommende kan vende tilbake til arbeidslivet eller øke sin yrkesaktivitet.
De fleste som får uførepensjon vil være 100 % uføre, men det kan også gis gradert pensjon Dette følger av forarbeidene, Ot.prp.nr.102 (2001‑2002) pkt.5.4.1 der det står følgende
”Stønadsmottakere med varig uførepensjon skal i utgangspunktet være 100 prosent arbeidsuføre uten mulighet til å komme tilbake i arbeid. Det bør imidlertid også være mulig å få gradert uførepensjon i kombinasjon med arbeid når det antas ikke å være mulighet for at vedkommende vil kunne øke arbeidsinnsatsen. Dette kan for eksempel gjelde funksjonshemmede med deltids arbeid eller andre med klart avgrensede sykdomstilstander og hvor arbeidsevnen er avklart.”
Uttrykket ”klart avgrensede sykdomstilstander”, innebærer at det stilles kvalifiserte krav til den medisinske lidelsen med tilhørende funksjonsnedsettelse i de tilfellene gradert uførepensjon skal innvilges.
De momentene som er beskrevet under avsnittet ” andre ledd - momenter ved valg av tidsbegrenset uførestønad” foran, er også relevante ved vurderingen av hvorvidt det skal innvilges en uførepensjon, og det vises til dette. Det vil si at momenter ved vurderingen vil være knyttet til medlemmets alder, sykdommens art, funksjonsevne og restinntekts-/arbeidsevne.
Krav om forhøyelse av uføregraden i en uførepensjon skal vurderes i forhold til denne ytelsen med mindre søkeren krever overgang til tidsbegrenset uførestønad og fyller vilkårene for dette.
En uførepensjonist kan si fra seg pensjonen og innvilges tidsbegrenset uførestønad dersom han/hun fyller vilkårene for stønaden. Dersom uførepensjonen er innvilget etter gjeldende regler fra 01.01.04 må det ha skjedd en endring i vedkommendes funksjonsevne som gjør at det etter en helhetsvurdering er sannsynlig at inntektsevnen kan bedres.
Søker må informeres om de konsekvensene en slik endring av ytelse vil få for ytelsens størrelse og framtidig opptjening til alderspensjon. I tillegg må det orienteres om de rettigheter og plikter som følger med oppfølging i perioden med tidsbegrenset uførestønad. Dersom vedkommende senere setter fram krav om overgang tilbake til uførepensjon, må gjeldende regler i § 12‑9 andre ledd være oppfylt, og pensjonen fastsettes etter de reglene som gjelder på kravtidspunktet.
Virkningstidspunktet for tidsbegrenset uførestønad skal i utgangspunktet fastsettes i forhold til kravtidspunkt (§ 22‑13). I tillegg kommer utbetalingsbestemmelsen i § 22‑12 tredje og sjette ledd. Virkningstidspunktet for tidsbegrenset uførestønad må settes til den først i måneden etter opphørtidspunktet for uførepensjon.