Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Kunnskapsavdelingen, Juridisk seksjon.
I kjennelse prøver Trygderetten gyldigheten av vedtak som er fattet vedrørende trygde- og pensjonskrav. Trygderetten har kompetanse til å fatte materielle avgjørelser, noe den gjør med mindre saken er så mangelfullt opplyst at det ikke foreligger et forsvarlig grunnlag for å avgjøre saken. I slike tilfeller opphever Trygderetten det påankede vedtaket og henviser saken til ny behandling hos ankemotparten.
Trygderetten anvender kjennelsesformen også i saker som blir avvist. Avvisning kan skje på grunn av oversittet ankefrist, eller fordi andre prosessforutsetninger mangler. Avgjørelser om oppreisning av oversittet ankefrist treffes også ved kjennelse.
Videre blir avgjørelser om tilleggskjennelse og om gjenopptak truffet i kjennelse. Se nærmere om begjæring om, og vilkår for, henholdsvis tilleggskjennelse og gjenopptak i trygderettsloven §§ 25, 27 og 28 og rundskrivene til disse bestemmelsene.
§ 21 andre ledd første punktum
Trygderettens kjennelser skal begrunnes som dommer i sivile saker, jf. tvisteloven § 19-6.
§ 21 andre ledd andre punktum
Her er tvisteloven § 19-6 femte ledd første punktum om hvordan dommer skal utformes tatt inn i lovteksten av informasjonshensyn.
§ 21 andre ledd tredje punktum
Her er tvisteloven § 19-6 femte ledd andre punktum tatt inn i lovteksten av informasjonshensyn.
Det går fram av Prop. 139L (2014-2015) punkt 18.2 at henvisningene til tvisteloven § 19-6 femte ledd ikke er ment å skjerpe kravene til begrunnelser av kjennelser, slik de var før lovendringen. Begrunnelsene skal fortsatt være avhengig av hva som reelt sett blir avgjort. Begrunnelsen skal, kort sagt, omfatte en fremstilling av saken, partenes påstandsgrunnlag og rettens vurdering. Retten skal fortsatt kunne henvise til begrunnelsen i ankemotpartens utredning i oversendelsesbrevet, i den utstrekning denne faller sammen med den som er gitt der, jf. tvisteloven § 19-6 femte ledd siste punktum.
Trygderetten har adgang til å avsi såkalt «kjennelse med forenklet grunngiving» når visse vilkår er oppfylt. Det må være klart at anken ikke kan føre fram og antas at avgjørelsen ikke har betydning utenfor saken, for at Trygderetten kan benytte denne typen kjennelse.
§ 21 fjerde ledd første punktum
Fjerde ledd har bestemmelser om ulike typer slutninger. Ordlyden i tvisteloven § 19-6 sjuende ledd er tatt inn i lovteksten i første punktum.
§ 21 fjerde ledd tredje punktum
Under revisjonen av lov om anke til Trygderetten som trådte i kraft 1. april 2016, ble begrepet hjemvise endret til henvise. Dette medfører ingen realitetsendring.
Trygderetten kan bare oppheve vedtaket og henvise saken til ny behandling hos ankemotparten, når det ikke foreligger et forsvarlig grunnlag for å treffe realitetsavgjørelse i saken. Dette vil typisk være når ankemotparten ikke har overholdt sin plikt til forsvarlig utredning av saken, jf. forvaltningsloven § 17.
Når Trygderetten opphever det påankede vedtaket og henviser saken til ny behandling, er virkningen at saken står uten vedtak inntil det er fattet nytt vedtak. Behandlingen av saken må starte på nytt, for eksempel fordi underinstansen og klageinstansen ikke har utredet saken på forsvarlig måte eller det foreligger andre vesentlige saksbehandlingsfeil.
§ 21 fjerde ledd fjerde punktum
Trygderetten kan henvise ankesaken uten å oppheve det påankede vedtaket. Dette har fordeler for så vel den ankende part som ankemotparten.
Dersom Trygderetten gir oppreisning for oversittet ankefrist i en sak der ankemotparten har lagt ned påstand om avvisning, kan Trygderetten ikke treffe realitetsavgjørelse i saken fordi ankemotparten ikke har prøvd realiteten i saken og fremstilt den i oversendelsesbrevet. Retten gir i slike tilfeller oppreisning for oversittet ankefrist, og henviser saken til ankemotparten for realitetsbehandling av anken uten å oppheve det påankede vedtaket.
Et annet eksempel på at Trygderetten kan benytte denne typen slutning, er når det i en sak om tilbakekreving er uklart hvor langt foreldelsen går. Da kan Trygderetten stadfeste vedtaket hva gjelder vilkårene for tilbakekreving i folketrygdloven § 22-15, men henvise saken til ankemotparten hva gjelder vurderingen av de relevante bestemmelsene i foreldelsesloven.