Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Fagstab Ytelser 01.01.2011
Avtalefestet pensjon gis tidligst fra måneden etter fylte 62 år. Videre gis AFP tidligst fra og med måneden etter den måneden da kravet om ytelsene ble satt fram. Bestemmelsen om virkningstidspunkt for avtalefestet pensjon svarer til det som fra 1. januar 2011 gjelder for alderspensjon etter folketrygdloven kapittel 19 og 20, se folketrygdloven § 22-13 fjerde ledd bokstav c.
Bestemmelsen om at tidligste virkningstidspunkt er fra og med måneden etter den måneden kravet om ytelsene ble satt fram, gjelder fra 2011 i prinsippet også for AFP etter gamle regler (kapittel 4). I praksis innebærer dette at det ikke kan tilstås AFP etter gamle regler dersom kravet settes fram i 2011 eller senere.
Etter § 4 i tidligere forskrift om vilkår for å yte statstilskott til ordninger for avtalefestet pensjon, fastsatt med hjemmel i den gamle tilskottsloven, kunne AFP ytes med virkning fra tre måneder før den måneden kravet ble satt fram. I forskrift om statstilskott til arbeidstakere som tar ut avtalefestet pensjon i privat sektor er disse reglene videreført for krav om AFP etter gamle regler satt fram senest i desember 2010. Se forskrift av 30. november 2010 beskrevet i rundskrivet til § 16.
Paragrafen gir regler for eksport av pensjon, det vil si utbetaling til personer bosatt i utlandet.
Pensjon etter kapittel 2 og kompensasjonstillegg etter kapittel 3 skal utbetales i utlandet uten begrensninger.
AFP etter kapittel 2 er i sin helhet egenopptjent og bygger på tilsvarende grunnlag som inntektspensjon etter folketrygdloven kapittel 20 slik kapitlet vil lyde fra 1. januar 2010. AFP etter kapittel 2 følger i hovedsak utbetalingsreglene for inntektspensjon. Til forskjell fra inntektspensjon etter folketrygdloven kan også opptjening som ung ufør som er medregnet i grunnlaget for AFP eksporteres fritt.
Kompensasjonstillegget etter kapittel 3 gis derimot etter hovedregelen med samme beløp til alle, uansett tidligere inntekt. Kompensasjonstillegget er et tillegg til en inntektsbasert ytelse. Det er derfor ikke grunn til å avkorte det ved eksport av pensjonen.
AFP etter kapittel 4 (gamle regler) skal følge eksportreglene i folketrygdloven § 19-3. Ytelsen er sammensatt på samme måte som alderspensjon etter folketrygdloven kapittel 19, med grunnpensjon, særtillegg og tilleggspensjon. AFP i form av tilleggspensjon vil dermed alltid kunne utbetales i utlandet. Det samme gjelder grunnpensjonsdelen, forutsatt at pensjonisten har minst 20 års botid i Norge i yrkesaktiv alder. I motsatt fall utbetales bare grunnpensjon og eventuelt særtillegg for det antall trygdetidsår som svarer til det antall poengår som tilleggspensjonen ytes etter.
Dersom pensjonen skal endres ved eksport, omregnes den etter samme regler som gjelder ved endring i sivilstand mv. Omregningsreglene er nærmere omtalt under kommentarene til § 14 fjerde ledd.
Det er gitt regler om at folketrygdlovens § 22-15 om tilbakekreving etter feilaktig utbetaling gis tilsvarende anvendelse ved feilutbetalt avtalefestet pensjon. Dette innebærer at en feilutbetaling som hovedregel kan kreves tilbake dersom mottakeren eller en representant for mottakeren forsto eller burde ha forstått at utbetalingen skyldtes en feil. Feilutbetalinger vil kunne innkreves ved trekk i framtidige pensjonsutbetalinger, og vedtak om tilbakekreving av feilaktig utbetalt pensjon er for øvrig tvangsgrunnlag for utlegg. Det innebærer at tvangsinndriving kan skje direkte for namsmannen uten å gå veien om søksmål. Folketrygdlovens § 22-15 omfatter enhver utbetaling som NAV har foretatt til noen som ikke hadde krav på den, også utbetalinger av AFP.
Avgjørelser om AFP bygger blant annet på opplysninger fra arbeidstakerens arbeidsgiver. Dersom arbeidsgiveren gir feilaktige opplysninger, eller eventuelt unnlater å rette feilaktige opplysninger som arbeidstakeren har gitt, kan dette føre til at AFP blir tilstått på feilaktig grunnlag. Av folketrygdloven § 22-15 andre ledd framgår det at krav som ikke kan dekkes hos mottakeren, i stedet kan rettes mot noen som har opptrådt på vegne av mottakeren og som har utvist forsett eller uaktsomhet. Tolkningen av om arbeidsgiveren i disse tilfellene kan sies å opptre på vegne av arbeidstakeren kan være noe usikker. For å klargjøre at krav kan rettes mot en uaktsom arbeidsgiver, er det presisert at arbeidsgiver i denne sammenhengen anses å opptre på vegne av arbeidstakeren.
Feilutbetalt AFP kan trekkes i avtalefestet pensjon og i alderspensjon fra folketrygden. Når det gjelder alderspensjon, antas at dette i og for seg følger av at folketrygdloven § 22-15 gis anvendelse, men det vil kunne oppstå tvil fordi det dreier seg om ytelser under forskjellige lover.
For mye utbetalt AFP som følge av arbeidsinntekt (etteroppgjør etter § 15 når AFP etter gamle regler er kombinert med arbeidsinntekt), kan også kreves tilbake ved at det foretas trekk i avtalefestet pensjon og i alderspensjon fra folketrygden. Dette er en objektiv avregningsregel, slik at reglene i folketrygdloven § 22-15 ikke i noe tilfelle får anvendelse.
Bestemmelsen svarer til gjeldende lov § 4 tredje ledd og bestemmer at vedtak om innbetaling av premie fra arbeidsgivere etter §§ 20 til 22 er tvangsgrunnlag for utlegg. Dette innebærer at tvangsinndriving av skyldig premie kan fremmes direkte for namsmannen uten å gå veien om søksmål. Innkrevingen foretas av fellesorganet etter § 18.
Bestemmelsen vil gi tvangsgrunnlag også for renter og utenomrettslige inndrivingskostnader, jf. tvangsfullbyrdelsesloven § 7-2 bokstav e.
Det presiseres at de ansatte i de organer som er nevnt i § 18 har taushetsplikt etter de samme regler som i Arbeids- og velferdsforvaltningsloven § 7 første ledd, det vil si en svært omfattende taushetsplikt.
Organenes taushetsplikt og taushetsplikten som påhviler NAV skal ikke være til hinder for at det utveksles opplysninger mellom disse instansene i den utstrekning det er nødvendig for å fremme oppgaver etter AFP-tilskottsloven. Organene kan herunder gis tilgang til opplysninger fra Arbeidsgiver- og arbeidstakerregisteret, hvilket vil være nødvendig i forbindelse med fastsetting av premien fra arbeidsgiverne.
NAV har hjemmel til å gi inntektsopplysninger til andre pensjonsordninger uten hinder av taushetsplikt i forbindelse med etteroppgjør etter § 15. Dette gjelder AFP etter gamle regler og må ses i sammenheng med at endringer i AFP kan ha betydning for utbetalinger fra andre pensjonsordninger.
Paragrafen gir departementet hjemmel til å gi forskrifter til utfylling av loven.
Arbeidsdepartementet har i medhold av § 30 fastsatt følgende forskrifter
Forskrift av 30. november 2010 nr 1496 om vilkår for statstilskott til arbeidstakere som tar ut avtalefestet pensjon i privat sektor – ny ordning (AFP-tilskottsforskriften).
Forskrift av 30. november 2010 nr 1497 om statstilskott etter AFP-tilskottsloven kapittel 4.
Forskriftsbestemmelsene er omtalt under de aktuelle paragrafene.