Av 26. juni 1968 mellom Norge og Amerikas Forente Stater om gjensidighet ved utbetaling av sosialtrygdytelser til det annet lands statsborgere.
Note fra Amerikas Forente Staters ambassadør i Oslo til Norges utenriksminister, datert 26. juni 1968.
Deres Eksellense:
Jeg har den ære å erkjenne mottakelsen av Deres note av 26. juni 1968 som lyder slik:
"Jeg har den ære å vise til drøftelser og korrespondanse som nylig har funnet sted angående forbindelsene mellom Norge og De Forente Stater når det gjelder sosialtrygdytelser. I henhold til opplysninger som jeg har mottatt gjennom De Forente Staters Ambassade fra Helse-, Undervisnings- og Sosialdepartementet, vil bestemmelsene i avsnitt 202 (t) (1) i De Forente Staters sosialtrygdlov i alminnelighet ikke tillate at sosialtrygdytelser blir utbetalt til norske statsborgere som oppholder seg utenfor De Forente Stater, så lenge gjeldende norsk lovgivning ikke tillater ubetaling av sosialtrygdytelser til borgere av De Forente Stater utenfor Norge uten begrensninger.
Etter ikrafttredelsen av den norske lov om folketrygd av 17. juni 1966, er det etter gjeldende norsk rett ingen begrensninger når det gjelder utbetaling utenfor Norge av alderspensjoner, verken grunnpensjoner eller tilleggspensjoner, men tilleggspensjon som fastsettes i samsvar med § 7-5 i nevnte lov (såkalt overkompensasjon) blir utbetalt til utlendinger bare på særlige vilkår og så lenge de bor i Norge. Uførepensjon i medhold av § 8-1 og etterlattepensjon i medhold av §§ 10-1 og 10-11 er som hovedregel forbeholdt norske statsborgere, uansett om de bor i Norge eller i utlandet, og utlendinger som bor i Norge.
I denne forbindelse har jeg den ære å meddele Deres Eksellense at § 18-10 i folketrygdloven inneholder en bestemmelse hvoretter Kongen er bemyndiget til å inngå gjensidighetsavtaler med fremmede stater angående betaling av sosialtrygdytelser, og herunder gjøre unntak fra andre bestemmelser i loven.
I medhold av denne bestemmelse er den norske regjering villig til å inngå en, overenskomst med regjeringen i Amerikas Forente Stater angående betaling av sosialtrygdytelser til borgere av de to land. For så vidt gjelder anvendelsen av § 7-5 i folketrygden, samtykker den norske regjering i at ytelser som er fastsatt i samsvar med nevnte paragraf, skal bli utbetalt til en borger av De Forente Stater, hvis han ellers oppfyller vilkårene for å få ytelser, uten hensyn til hvor han bor og hvor lenge han har vært fraværende fra Norge. For så vidt gjelder ytelser i medhold av kapitlene 8 og 10 i folketrygdloven, samtykker den norske regjering i at kravet om bosted i Norge ikke skal gjelde for borgere av De Forente Stater, og at disse kan kreve slike ytelser mens de er fraværende fra Norge, og at de, hvis de ellers oppfyller vilkårene for å få ytelser, skal være berettiget til å få ytelsene utbetalt mens de er fraværende fra Norge og uten hensyn til lengden av fraværet. For så vidt gjelder ytelser i medhold av avsnitt 202 (a) (i) og 223 (a) i sosialtrygdloven, er regjeringen i Amerikas Forente Stater enig i at det norske trygdesystem oppfyller vilkårene i avsnitt 202 (t) (2) i sosialtrygdloven, og at begrensningene med hensyn til utbetaling i avsnitt 202 (t) (1) i sosialtrygdloven derfor ikke skal gjelde for norske statsborgere.
Hvis de formuleringer og vilkår som er angitt ovenfor, kan godtas av regjeringen i De Forente Stater, har jeg den ære å foreslå at denne note, sammen med Deres Eksellenses bekreftende svar, skal anses å etablere en overenskomst mellom våre to regjeringer på dette område, og at denne overenskomst skal anses å ha trådt i kraft den dag Deres svarnote blir gitt.
Motta, Deres Eksellense, forsikringen om min høyeste aktelse."
Jeg har den ære å bekrefte at de bestemmelser som er angitt i nevnte note kan godtas av regjeringen i Amerikas Forente Stater, og at det er avtalt at Deres note og dette svar etablerer en overenskomst mellom våre to regjeringer angående denne sak, en overenskomst som trer i kraft den dag denne note mottas.