Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, 29.4.2014.
Konvensjonen har ikke egne regler om betaling av trygdeavgift. Avgiftsplikten følger av lovgivningen i det land hvis lovgivning vedkommende er omfattet av. Konvensjonens artikkel 4 utvider anvendelsen av forordning 883/2004 og 987/2009 til alle personer som er omfattet av konvensjonen. Det følger av forordning 883/2004 artikkel 11 nr. 1 at en person ikke kan være omfattet av trygdelovgivningen i to land samtidig. Reglene for hvilket lands lovgivning som skal anvendes, er beskrevet i rundskriv 41-02, jf. EØS-rundskrivet, Hovednr. 45 Kapittel 2.
Når det er fastslått hvilket lands trygdelovgivning en person er omfattet av, skal alle trygdeavgifter betales til dette landet og etter dette landets regler og satser. Dersom lovvalgsreglene bestemmer at en person skal være medlem i folketrygden, skal det betales ordinær trygdeavgift og arbeidsgiveravgift til trygden, jf. folketrygdloven § 23-4a. Dette gjelder uten hensyn til hvilket land vedkommende bor i og uten hensyn til skatteplikt.
Også i tilfeller der en persons medlemskap følger av særskilt avtale etter forordning 883/2004 artikkel 16 nr. 1, skal det betales ordinær trygde- og arbeidsgiveravgift til det land der vedkommende er medlem uten hensyn til hvilket land som skattlegger inntekten.
Et annet aktuelt eksempel er svensk helsepersonell som bor og arbeider i Sverige, men som i kortere perioder også tar arbeid for norske helseinstitusjoner. I slike tilfeller der en vesentlig del (minst 25 %) av arbeidet utføres i Sverige, skal vedkommende være omfattet av svensk lovgivning etter forordningens artikkel 13 nr. 1 (a). Følgelig skal alle avgifter betales til Sverige etter svenske satser. Dette gjelder også avgifter av den inntekt vedkommende har i Norge. Arbeidsgiveren i Norge skal dermed betale arbeidsgiveravgift til Sverige etter svenske regler.
En mer detaljert beskrivelse av reglene om avgift er gitt i EØS-rundskrivet, Hovednr. 45 Kapittel 23-24 - Avgift.