Utarbeidet av Rikstrygdeverket, Familiekontoret 01.12.2002
Sist endret 01.04.2014 av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Ytelsesavdelingen, Seksjon for ytelsesfag, Regelverkskontoret jf. overskriftene:
Vesentlige endringer i lov om barnetrygd fra 1946 og fram til i dag
1.3.1 Totalt antall stønadsmottakere og barn under 16/18 år.
1.3.2 Utgifter til stønadsordningen
Den nye barnetrygdloven trer i kraft 1. januar 2003. Fra samme tidspunkt oppheves tidligere lov om barnetrygd av 24. oktober 1946 nr. 2 med tilhørende forskrifter.
Barnetrygden skal være et tilskudd til forsørgelse av barn og har siden innføringen i 1946 vært å regne som et skattepolitisk virkemiddel.
Utvidet barnetrygd, dvs. barnetrygd for ett barn mer enn det faktiske barnetall, skal være et særskilt tilskudd til foreldre som bor alene med barn i en egen husholdning.
Barnefamilienes situasjon de tre første tiårene av det 20. århundre var av stor betydning for opprettelsen av barnetrygdloven. Ved industrialiseringens begynnelse deltok hele familien i lønnet arbeid på gårdene, men industrialiseringen førte etter hvert til et skille mellom arbeidssted og bosted. Det ble som oftest de gifte kvinnene som tok seg av arbeidet hjemme.
I mellomkrigstiden steg arbeidsløsheten, og dette førte til at mange mente det var urettferdig at noen familier hadde to inntekter, mens andre ikke hadde noen. Dette var også en viktig grunn til at gifte kvinner gikk ut av arbeidsmarkedet. I 20-årene programfestet fagbevegelsen en begrensning av arbeiderfamiliens deltakelse i arbeidet. Barn ble etter hvert også utelukket fra lønnet arbeid. Pengehusholdningen krevde økonomiske ressurser til barns skolegang og innkjøp av mat og klær. Forbruksvarer ble mer allment tilgjengelig som igjen førte til behov for ressurser og økonomiske problemer for familier med barn.
Både organisasjoner og myndigheter ble etter hvert opptatt av de problemene denne utviklingen hadde ført til for barnefamiliene, og myndighetene følte et ansvar for at forsørgelsen av barn ikke ble for mangelfull. Også på grunn av lave fødselstall ble det stilt spørsmål ved hvordan familiens stilling kunne lettes slik at flere barn ble født. Det ble krevd utredning av spørsmålet, særlig fra kvinneorganisasjoner. Det ble dels argumentert for et tillegg for lønnsmottakere med forsørgeransvar, og dels for lønn til alle mødre for deres morsarbeid. Det var mange motargumenter mot forsørgertillegg, bl.a. dette at forsørgertillegget bare ville komme lønnsmottakere til gode. På denne tiden mente både sosialistiske og borgerlige kvinneorganisasjoner at verdien av morsarbeid i hjemmet burde kunne likestilles med vanlig lønnsarbeid.
Under første verdenskrig fikk offentlige tjenestemenn som var forsørgere et forsørgelsestillegg som var forskjellig for de forskjellige lønnsklasser. Tillegget var begrunnet i at den da rådende dyrtid rammet forsørgeren særlig tungt. Tillegget falt bort i 1920-årene.
Ved reguleringen av statstjenestemennenes lønninger i 1929 ble det som delvis kompensasjon for reduksjonen i lønninger gitt de lavere inntektsgrupper et mindre barnetillegg til lønnen for hvert forsørget barn under 18 år. Barnetillegget var opprinnelig kr. 60 pr. år, men gikk senere ned til kr. 35. I 1936‑37 var også dette tillegget bortfalt.
Gjentatte krav, særlig fra kvinneorganisasjonene, førte til at Regjeringen oppnevnte en komite i 1934 som skulle utrede spørsmål vedrørende barnetrygd.
Barnetrygdkomiteen av 1934 kom med sitt “utkast til lov om barnetrygd med motiver” den 10. desember 1937. Komiteen foreslo en barnetrygd for alle bosatt her i landet, som forsørget barn under 15 år, uansett forsørgerens inntekt og formuesforhold. Dette skulle utjevne de særlige omkostninger foreldre påtok seg ved å få barn, slik at foreldrene kunne gi barna en forsvarlig oppfostring.
Barnetrygdkomiteens innstilling av 10. desember 1937 ble imidlertid ikke lagt frem for Stortinget. Det videre arbeidet med gjennomføringen av lov om barnetrygd stoppet opp som følge av krigsutbruddet.
De offentlige tjenestemenn som under krigen 1940-45 befant seg i Norge fikk fra 1. januar 1942 et barnetillegg på kr. 200 årlig fra og med det tredje barn under 18 år. Fra 1. juli 1943 ble dette endret slik at tillegget ble satt til kr. 100 for det annet barn under 16 år og til kr. 200 for hvert av de følgende barn. Videre fikk de offentlige tjenestemenn som under krigen oppholdt seg i England eller Sverige barnetillegg til sin lønn for hvert forsørget barn under 18 år. Disse tilleggene falt bort etter frigjøringen.
Under krigens naziregime hadde man en kort periode på slutten av okkupasjonstiden, fra 1. januar 1945 og fram til frigjøringen, en behovsprøvet barnetrygd til visse arbeidstakere. Denne ordningen var for en stor del bygget på barnetrygdkomiteens utkast av 10. desember 1937, men den var knyttet sammen med syketrygden og var begrenset til pliktige medlemmer av syketrygden. Videre ble arbeidsgiverne pålagt å bære omkostningene ved ordningen.
Ved krigens slutt ble alle NS-lover opphevet av den nye regjeringen, men den 4. januar 1946 sendte regjeringen Gerhardsen en proposisjon (ot.prp.nr. 16 (1945-46)) om “utferdigelse av lov om barnetrygd” til Stortinget. Forslaget hadde et begrenset omfang, idet loven for det første bare skulle omfatte dem som var pliktige til syketrygd (i det vesentlige lønnstakere med inntekter inntil kr. 9.000), og dernest var unntatt manntallsførte fiskere så fremt de ikke var pliktige til arbeidsløshetstrygd. Ytelsen var foreslått satt til kr. 200 årlig for hvert barn under 16 år som den trygdepliktige forsørget mer enn ett. Forslaget til regjeringen vakte en rekke protester, og hovedinnsigelsen på forslaget var at det bare var barn av arbeidstakere som ville få støtte ved denne ordningen.
Protestene førte til at forslaget ble nedstemt i Stortinget og ot.prp. nr. 16 (1945-46) ble trukket tilbake ved Ot.meld. nr. 1. (1945-46).
I august 1946 ble det lagt frem en ny proposisjon, Ot.prp. nr. 127 (1945-46) “Om utferdigelse av lov om barnetrygd”. Loven ble vedtatt i Stortinget 24. oktober 1946. I rundskriv nr. 1 om barnetrygd fra Det Kongelige Departement for Sosiale Saker het det:
“I - Loven innfører barnetrygd fra 1. oktober 1946.
Den går i korthet ut på at alle som forsørger mere enn ett barn under 16 år, som er bosatt her i riket, har rett til barnetrygd på kr. 180 årlig fra og med det annet barn under 16 år uten omsyn til forsørgerens inntekt, formue eller yrke, og uansett om barnet er født i eller utenfor ekteskap, eller er pleiebarn, stebarn eller adoptivbarn. Det er et vilkår for trygd at minst den ene av foreldrene er norsk statsborger.
Barnetrygd skal dog utbetales også for det første barn under 16 år når forsørgeren er enke eller enkemann eller er fraskilt, eller når det gjelder barn hvis foreldre ikke har inngått ekteskap med hverandre. For foreldreløse barn skal det utbetales barnetrygd for det første barn uansett hvem som forsørger det, (loven § 2).”
Fra 1. oktober 1946 ble barnetrygden administrert av kommunekassereren og kommunen dekket utgiftene med 1/8 og staten dekket 7/8 av utgiftene til barnetrygden.
ÅR |
HVA SKJEDDE? |
1908 |
Katti Anker Møller var en av de første som tok til orde for at det offentlige burde gi økonomisk støtte til familier med barn gjennom hele barnas oppvekst. Fra 1908 og utover ble det fremmet en rekke forslag fra stortingsrepresentanter og andre om å innføre forskjellige former for lønnstillegg til familieforsørgere og/eller enslige arbeidstakere. |
1913 |
Det ble nedsatt en departemental komite (“byråchefkomiteen”) som skulle utrede spørsmålet “Om der ved fastsettelse av lønnens størrelse for offentlige funksjonærer burde tas hensyn til vedkommendes forsørgelsesbyrde”. |
1914-1917 |
En ordning med barnetillegg ble innført i stat, kommuner og private bedrifter. |
1915-1925 |
I årene som nå fulgte ble det fra ulike grupper fremmet en rekke forslag om ulike former for støtte til barnefamilier og/eller enslige mødre. |
1925 |
Sosialdepartementet tok opp spørsmålet om å forenkle og utvide loven om forsorg av barn, men proposisjonen ble utsatt av budsjettmessige årsaker. |
1931 |
Norske Kvinners Nasjonalråd (NKN) skrev brev til Stortinget der de ga uttrykk for at de støttet de henstillinger som var kommet om å nedsette en komité til å utrede spørsmålet om barnetrygd. Brevet ble raskt støttet av en rekke andre kvinneforeninger. Saken ble ikke fulgt opp av Stortinget og Regjeringen i første omgang, men NKN fortsatte med å sende inn forslag og innstillinger. |
1933 |
Stortingskomiteen besluttet å sende spørsmålet om å innføre en barnetrygd over til regjeringen for utredning. |
1934 |
Den 3. oktober 1934 nedsatte Sosialdepartementet en komité som skulle utrede spørsmålet om det burde innføres en generell barnetrygd i regi av det offentlige. |
1937 |
Den 10. desember 1937 fremla komiteen sin innstilling. Komiteen foreslo en barnetrygd for alle bosatt her i landet, som forsørget barn under 15 år, uansett forsørgerens inntekt og formuesforhold. Dette skulle medvirke til å kompensere for de særlige omkostninger foreldre fikk ved å få barn. Formålet var å sikre at foreldrene skulle kunne gi barna en forsvarlig oppfostring. Komiteens innstilling ble imidlertid ikke lagt fram for Stortinget. Det videre arbeidet med gjennomføringen av lov om barnetrygd stoppet opp som følge av krigsutbruddet. |
1940-1945 |
Under krigens naziregime hadde man en kort periode på slutten av okkupasjonstiden, fra 1. januar 1945 og fram til frigjøringen, en behovsprøvet barnetrygd til visse arbeidstakere. Denne ordningen var for en stor del bygget på barnetrygdkomiteens utkast av 10. desember 1937, men den var knyttet sammen med syketrygden og var begrenset til pliktige medlemmer av syketrygden. Videre ble arbeidsgiverne pålagt å bære omkostningene ved ordningen. |
1946 |
Ved krigens slutt ble alle NS-lover opphevet av den nye regjeringen. Den 4. januar 1946 sendte regjeringen en proposisjon (ot.prp. nr. 16 1945-46) om “utferdigelse av lov om barnetrygd” til Stortinget. Forslaget hadde et begrenset omfang, idet loven for det første bare skulle omfatte dem som var pliktige til syketrygd (i det vesentlige lønnstakere med inntekter inntil kr. 9000,-). Manntallsførte fiskere var også unntatt såfremt de ikke var berettiget til arbeidsløshetstrygd. Ytelsen var foreslått satt til kr. 200,- årlig for hvert barn under 16 år som den trygdepliktige forsørget mer enn ett. Regjeringens forslag utløste en rekke protester. Hovedinnsigelsen var at det bare var barn av arbeidstakere som ville få støtte ved den foreslåtte ordningen. Protestene førte til at forslaget ble nedstemt i Stortinget og ot.prp. nr. 16 (1946-46) ble trukket tilbake. I. august 1946 ble det lagt fram en ny proposisjon, ot.prp. nr. 127 (1945-46): “Om utferdigelse av lov om barnetrygd”. Loven ble vedtatt i Stortinget 24. oktober 1946. Hovedtrekkene i den opprinnelige barnetrygdlov av 1946: Alle som forsørget mer enn ett barn under 16 år, som var bosatt her i riket, hadde rett til en barnetrygd på kr. 180,- årlig fra og med annet barn. Barnetrygden var ikke behovsprøvd, og gjaldt alle barn. Det var et vilkår for trygd at minst den ene av foreldrene var norsk statsborger. Barnetrygd skulle utbetales også for det første barn under 16 år når forsørgeren var enke, enkemann, fraskilt eller ugift. For foreldreløse barn skulle det utbetales barnetrygd for det første barn uansett hvem som forsørget det. Fra 1. oktober 1946 ble barnetrygden administrert av kommunekassereren i hver enkelt kommune, og kommunen dekket utgiftene med 1/8. Staten dekket de øvrige 7/8 av utgiftene til barnetrygden.
|
[Endret 1/06, 1/07, 6/07, 4/14]
1953 |
Fra 1. juli 1953 ble kravet om at en av foreldrene måtte være norsk statsborger opphevet. |
1956 |
Fram til 1956 var det uklart hvilke retningslinjer som skulle følges når det gjaldt skattetrekk av barnetrygd. Det forekom ulik praksis ved ligningskontorene, men fra 1956 ble det fastsatt i loven av barnetrygden ikke var skattepliktig. |
1959 |
Fra 1. januar 1959 ble administrasjonen av barnetrygden overtatt sentralt av Rikstrygdeverket og lokalt av de offentlige trygdekassene. |
1963 |
Fra 1. januar 1963 ble det fastslått at utgiftene til barnetrygdstønad og trygdens administrasjon skulle bæres fullt ut av staten. |
1970 |
Fra 1. januar 1970 ble det innført rett til barnetrygd også for første barn. Dette ble gjort både som en kompensasjon for bortfall av klassefradragene for forsørgede barn og som kompensasjon for innføring av merverdiavgiften. Fra samme tidspunkt ble søskengradering innført. Satsen steg med kr. 100,- årlig for hvert barn mer enn ett. |
1983 |
Fra 1. januar 1983 ble barnetrygdloven endret slik at stønaden falt bort ved utgangen av den måneden barnet fylte 16 år. Før dette tidspunkt opphørte barnetrygden ved utgangen av det kalenderåret barnet fylte 16 år. |
1984 |
Fra 1. januar 1984 fastsatte Stortinget egne satser for utvidet barnetrygd. Tidligere ble det gitt stønad for ett barn mer enn det faktiske barnetall. |
1987 |
Med virkning fra 1. januar 1987 ble det igjen gitt utvidet stønad slik at denne skulle tilsvare stønad for ett barn mer enn det faktiske barnetall (samme regel som før 1984). |
1989 |
Fra 1. januar 1989 ble det innført et tillegg i barnetrygden - Finnmarkstillegget, (en del av tiltakspakken for Finnmark og Nord-Troms). Tillegget gjaldt for stønadsmottakere som var bosatt i Finnmark eller i utvalgte kommuner i Nord-Troms: Kvænangen, Kåfjord, Lyngen, Nordreisa, Skjervøy og Storfjord. Barne- og familiedepartementet overtok administrasjonen av barnetrygdloven (tidligere Sosialdepartementet). |
1990 |
Fra 1. juli 1990 ble også Karlsøy kommune i Troms fylke innlemmet i tiltakspakken (Finnmarkstillegget). |
1991 |
Fra 1. januar 1991 ble det innført et småbarnstillegg til barnetrygden. Tillegget ble gitt for alle stønadsberettigede barn under 3 år (0 — 3 år). |
1992-1993 |
Fra 1. januar 1992 ble det utbetalt barnetrygd for barn som oppholdt seg på Svalbard, under forutsetning av at stønadsmottakeren var fullt medlem av folketrygden under oppholdet der. Fram til 1. april 1993 var ordningen hjemlet i budsjettvedtak. Den 1. april 1993 ble det vedtatt en ny § 1 a i barnetrygdloven som lovhjemlet denne retten. |
1994 |
Fra 1. januar 1994 trådte EØS-avtalen i kraft. Avtalens forordning, EØF-forordning 1408/71 erstatter en rekke konvensjoner på barnetrygdområdet. Fra 1. januar 1994 vedtok Stortinget at småbarnstillegget for barn under ett år skulle falle bort. Endringen gjaldt barn født 1. januar 1994 eller senere. Fra 1. januar 1994 fikk barnetrygdloven § 2 nytt fjerde, femte og sjette ledd. Lovendringen regulerer opphør av retten til utvidet barnetrygd for samboere med særkullsbarn. Samtidig ble den årlige “egenerklæringsrutinen” om samlivsstatus for alle stønadsmottakere med utvidet barnetrygd innført. |
1996 |
Fra 1. mars 1996 ble ankeordningen for vedtak i henhold til barnetrygdloven endret, slik at Rikstrygdeverket fra dette tidspunkt ble første ankeinstans i barnetrygdsaker. |
1998 |
Fra 1. januar 1998 ble det innført et ekstra småbarnstillegg i barnetrygden for barn mellom 0 og 3 år. Tillegget gis til enslige forsørgere med rett til utvidet barnetrygd og samtidig rett til uredusert overgangsstønad etter folketrygdloven. Fra 1. september 1998 ble ordningen med “automatisk tilståelse av ordinær barnetrygd for nyfødte barn på grunnlag av folkeregisterajourhold” innført. Fra 1. september 1998 ble særregelen om at barnetrygd ikke ytes i de tilfeller barnet dør før det er 30 dager gammelt opphevet. |
1999 |
Fra 1. januar 1999 ble det foretatt en omlegging av flerbarnsprofilen i satsstrukturen i barnetrygden. Tidligere ble barnetrygden gitt med økende sats opp til og med det femte barnet. Omleggingen innebærer at det er en sats for første og andre barn og egen sats for tredje og hvert av de påfølgende barn. |
2000 |
Fra 1. mai 2000 ble den øvre aldersgrensen for barnetrygd hevet fra 16 til 18 år. Barn som fylte 18 år 1. mai 2000 eller senere fikk rett til barnetrygd fra 1. mai 2000 og fram til og med den måneden de fylte 18 år. Fra 1. mai 2000 falt retten til barnetrygd bort for barn som inngår ekteskap eller partnerskap. Fra 1. juli 2000 ble stønadstiden for barnetrygden forkortet. Endringen medfører at barnetrygd heretter kan gis til og med måneden før barnet fyller 18 år. |
2001 |
Fra 1. januar 2001 ble ordningen med søskengraderte satser avviklet helt, slik at det fra dette tidspunkt er samme sats for alle barn i søskenflokken. Samtidig ble forsørgerfradraget i skatt fjernet og innlemmet i barnetrygden. Med virkning fra 1. januar 2001 ble det inntatt en ny bestemmelse vedrørende arbeidstakere på norsk kontinentalsokkel, i ny § 1b i barnetrygdloven. Hensikten er å sikre at barnetrygd skal ytes også for barn bosatt i utlandet i samme utstrekning og med den samme personkrets som etter EØS-avtalen. |
2002 |
Ved Stortingets vedtak av 14. februar 2002, sanksjonert i Statsråd 8. mars 2002, ble Lov om barnetrygd av 24. oktober 1946 nr. 2 opphevet med virkning fra 1. januar 2003. |
2003 |
Med virkning fra 1. januar 2003 ble det innført en ny Lov om barnetrygd. Med virkning fra 1. august 2003 avvikles småbarnstillegget i barnetrygden. (Kontantstøtten økes fra samme tidspunkt med tilsvarende beløp.) |
2006 |
Praksisendring fra 1. januar 2006 vedrørende retten til utvidet barnetrygd for samboere uten felles. Regelverket har fram til 1. januar 2006 blitt praktisert slik at forsørgere som pr. 1. november lever i samboerforhold som ikke har vart i 12 av de siste 18 månedene, har fått beholde utvidet barnetrygd i ytterligere ett kalenderår. Praksis er endret fra og med 1. januar 2006, slik at retten til utvidet barnetrygd opphører fra måneden etter at samboerforholdet har vart i 12 av de siste 18. |
2007
|
Fra 1. januar 2007 er retten til å beholde barnetrygden under utenlandsopphold strammet inn, slik at barnet ved utenlandsopphold på mer enn seks måneder (tidligere 12 måneder) ikke lenger regnes som bosatt i Norge, og dermed heller ikke utløser rett til barnetrygd. Fra 1. januar 2007 er det knyttet krav om meklingsattest til retten til utvidet barnetrygd for personer som blir enslig forsørger etter oppløsning av samboerskap, dersom de har fellesbarn under 16 år. Fra 1. januar 2007 ble det innført et nytt Svalbardtillegg i barnetrygden på størrelse med Finnmarkstillegget for barn som oppholder seg på Svalbard, og som ellers fyller vilkårene for barnetrygd. Fra 1. juli 2007 er det gitt rett til utvidet barnetrygd for gifte og samboende foreldre som blir alene om omsorgen for barn fordi ektefellen eller samboeren kommer i fengsel og har fått en dom hvor den ubetingede delen av straffen er av minst seks måneders varighet. Det samme gjelder der vedkommende er idømt forvaring eller overføring til tvungent psykisk helsevern eller tvungen omsorg. Ved varetektsfengsling som varer mer enn seks måneder, kan utvidet barnetrygd gis fra og med syvende måned etter at varetektsfengslingen startet. |
2014 |
Fra 1. april 2014 ble både Finnmarkstillegget og Svalbardtillegget avviklet. Dette gjaldt både løpende og nye tilfeller. |
[Endret 7/04, 6/07, 4/14]
Fra 1. mai 2000 ble aldersgrensen for barnetrygd hevet fra 16 til 18 år, dvs. at rett til barnetrygd forelå til og med den måneden barnet fylte 18 år. Fra 1. juli 2000 ble aldersgrensen redusert slik at rett til barnetrygd fra dette tidspunkt foreligger til og med måneden før barnet fyller 18 år.
Den forholdsvis store økningen i antall barn og barnetrygdmottakere fra 2000, forklares med at aldersgrensen for barnetrygd ble hevet fra 16 år til 18 år fra 1. mai 2000.
År |
Barn |
Barnetrygdmottakere |
|||
Pr. 31.12 |
|
I alt |
Herav med utvidet stønad |
||
1980 |
1 017 651 |
|
559 581 |
65 952 |
|
1985 |
883 052 |
|
515 548 |
75 062 |
|
1990 |
868 986 |
|
498 440 |
91 360 |
|
1995 |
899 918 |
|
521 153 |
95 529 |
|
2000 |
1 051 651 |
|
585 961 |
112 966 |
|
2005 |
1 078 905 |
|
614 624 |
123 162 |
|
2010 |
1 107 541 |
|
649 125 |
132 214 |
|
2013 |
1 126 983 |
|
667 978 |
129 921 |
|
[Endret 7/04, 6/07, 4/14]
År
|
Utbetalt barnetrygd |
1980 |
2 819 387 |
1985 |
4 972 182 |
1990 |
8 799 708 |
1995 |
11 678 892 |
2000 |
12 514 969 |
2005 |
14 303 518 |
2010 |
14 849 462 |
2012 |
15 059 116 |
Utgiftene inkluderer både ordinær og utvidet barnetrygd, samt Finnmarkstillegg (fra 1989 til 1.4.2014) og småbarnstillegg (fra 1991 til 1.8.2003), småbarnstillegg til enslige forsørgere (fra 1998) og Svalbardtillegg (fra 2007 til 1.4.2014).
[Endret 1/06, 4/14]
Barnetrygdmottakere vil kunne være omfattet av andre ordninger fra det offentlige. Det kan nevnes:
I dette punktet skal vi gi en kort oversikt over hovedreglene i lov om barnetrygd av 8. mars 2002, i kraft 1. januar 2003.
Formålet med barnetrygden er å bidra til dekning av utgifter til forsørgelse av barn.
Formålet med barnetrygd for ett barn mer enn det faktiske barnetall, utvidet barnetrygd, er å bidra til dekning av merutgifter en enslig mor eller far har som følge av at vedkommende bor alene med barn i en egen husholdning.
Barnetrygd gis for barn under 18 år. Retten til barnetrygd oppstår tidligst fra måneden etter at barnet er født og faller senest bort fra og med kalendermåneden før barnet fyller 18 år.
[Endret 7/04]
Foreldre som har barn under 18 år boende fast hos seg, har rett til barnetrygd dersom barnet er bosatt i riket.
Bor barnet fast hos en annen omsorgsperson eller i barnevernsinstitusjon, har denne rett til barnetrygden.
Hvis foreldrene ikke bor sammen og skriftlig har avtalt delt bosted etter barneloven § 36, kan hver av foreldrene få rett til 50 prosent barnetrygd.
Det gis ikke barnetrygd for barn som har inngått ekteskap eller registrert partnerskap.
[Endret 1/07, 4/14)
Det foreligger rett til barnetrygd for barn som oppholder seg på Svalbard og som er medlem i folketrygden etter folketrygdloven § 2‑3.
Fra 1. januar 2007 ble det innført et nytt Svalbardtillegg i barnetrygden på størrelse med Finnmarkstillegget for barn som oppholder seg på Svalbard, og som ellers fyller vilkårene for barnetrygd. Dette tillegget ble avviklet fra 1. april 2014.
Det er et vilkår for rett til barnetrygd at barnet er bosatt i riket.
Et barn anses som bosatt i riket når:
Det er et vilkår for rett til barnetrygd at barnet og den som barnet bor fast hos, har lovlig opphold i Norge.
[Endret 1/07]
Ved midlertidig sammenhengende utenlandsopphold som ikke er ment å vare mer enn seks måneder, regnes barnet fortsatt som bosatt her. Dette gjelder likevel ikke dersom barnet skal oppholde seg i utlandet mer enn seks måneder per år i to eller flere påfølgende år, selv om hvert enkelt utenlandsopphold er av kortere varighet enn seks måneder.
Barn som har søkt om asyl i Norge, eller som er barn av personer som har søkt asyl her, anses tidligst som bosatt i riket fra og med den kalendermåneden det er gjort vedtak om å gi asyl eller oppholdstillatelse i Norge.
[Endret 1/07]
Det kan gis barnetrygd ved utenlandsopphold utover 12 måneder dersom barnet og den barnet bor fast hos under oppholdet, er medlemmer i folketrygden, pliktig (§ 2‑5) eller frivillig (§ 2‑8). Dersom utenlandsoppholdet skal vare mellom 6 og 12 måneder, vil de være pliktige medlemmer etter folketrygden § 2‑1 og ikke etter § 2‑5 eller § 2‑8. I slike tilfeller gis det også rett til barnetrygd under utenlandsopphold dersom barnet og den barnet bor fast hos fyller vilkårene i disse bestemmelsene (§ 2‑5 eller § 2‑8) for å bli medlem i folketrygden.
Bor barnet sammen med begge sine foreldre, må barnet og begge foreldrene være medlemmer i folketrygden.
I tilfeller hvor barnet ikke er bosatt i riket, jfr. punkt 2.2.4 over, kan det heller ikke gis barnetrygd dersom barnet oppholder seg i utlandet og foreldrene er bosatt i Norge.
EØS-avtalen gjelder som hovedregel for arbeidstakere som driver med leting/utvinning på den norske del av kontinentalsokkelen på tilsvarende måte som om vedkommende hadde arbeidet på norsk territorium.
Det gis som hovedregel ikke barnetrygd for barn som har fast bosted hos arbeidstaker ved utenlandsk representasjon eller annen administrativ tjenestegren her i riket. I visse tilfeller kan det gjøres unntak.
Departementet gir forskrifter med nærmere bestemmelser om unntak fra retten til barnetrygd i tilfeller hvor det foreligger tilfredsstillende dekning fra utlandet.
[Endret 1/07, 6/07]
Utvidet barnetrygd innebærer at det kan gis barnetrygd for ett barn mer enn det faktiske antall barn vedkommende bor alene sammen med.
Det kan gis utvidet barnetrygd dersom barnets foreldre er ugift, skilt eller separert og ikke bor sammen i en felles husholdning. Det foreligger ikke rett til utvidet barnetrygd dersom foreldrene bor i samme boenhet.
Fra 1. januar 2007 er det knyttet krav om meklingsattest til retten til utvidet barnetrygd for personer som blir enslig forsørger etter oppløsning av samboerskap, dersom de har fellesbarn under 16 år .
Det kan også gis utvidet barnetrygd til gjenlevende ektefelle.
Selv om foreldrene er gift, kan det gis utvidet barnetrygd dersom:
• samlivet mellom ektefellene har vært hevet i minst seks måneder (faktisk separasjon),
• den ene av ektefellen har vært forsvunnet i minst 6 måneder. Tilsvarende gjelder for forsvunnet samboer eller partner, eller
• ektefellene er midlertidig separert ved kjennelse etter ekteskapsloven § 92.
Gifte og samboende foreldre som blir alene om omsorgen for barn fordi ektefellen eller samboeren kommer i fengsel og har fått en dom hvor den ubetingede delen av straffen er av minst seks måneders varighet, kan fra 1. juli 2007 få utvidet barnetrygd. Det samme gjelder der vedkommende er idømt forvaring eller overføring til tvungent psykisk helsevern eller tvungen omsorg. Ved varetektsfengsling som varer mer enn seks måneder, kan utvidet barnetrygd gis fra og med syvende måned etter at varetektsfengslingen startet.
Det gis ikke utvidet barnetrygd i tilfeller der foreldrene vanligvis bor sammen, men der de midlertidig bor atskilt på grunn av arbeid, utdanning eller lignende.
Ved inngåelse av ekteskap opphører retten til utvidet barnetrygd. Dette gjelder selv om ekteskapet er inngått med en person som ikke er barnets far eller mor.
[Endret 1/06]
Det foreligger ikke rett til utvidet barnetrygd for samboere med bare særkullsbarn, som har levd sammen i et ekteskapslignende forhold i en felles husholdning i minst 12 av de siste 18 månedene.
Regelverket har fram til 1. januar 2006 blitt praktisert slik at forsørgere som pr. 1. november lever i samboerforhold som ikke har vart i 12 av de siste 18 månedene, har fått beholde utvidet barnetrygd i ytterligere ett kalenderår. Praksis er endret fra og med 1. januar 2006, slik at retten til utvidet barnetrygd opphører fra måneden etter at samboerforholdet har vart i 12 av de siste 18.
Retten til utvidet barnetrygd for samboere med særkullsbarn som også har/får fellesbarn, faller bort fra og med måneden etter at fellesbarn er født, eventuelt fra måneden etter at foreldrene flytter sammen.
[Endret 7/04, 1/06, 1/07, 4/14]
Barnetrygdens størrelse fastsettes av Stortinget.
Det fastsettes satser for:
Barnetrygden er skattefri.
Barnetrygd gis fra og med måneden etter at retten til barnetrygd inntrer og tidligst med virkning fra kalendermåneden etter at barnet er født. Barnetrygden utbetales til og med kalendermåneden før barnet fyller 18 år.
Barnetrygden kan etterbetales for opptil tre år fra søknadstidspunktet.
[Endret 7/04, 1/07]
I tilfeller der barnetrygden tilstås automatisk etter lovens § 14, utbetales trygden til moren, med mindre foreldrene har gitt NAV lokalt beskjed om at den skal utbetales til faren.
I tilfeller hvor foreldrene bor sammen og de begge søker om barnetrygd, skal trygden utbetales til moren.
I tilfeller hvor foreldrene ikke bor sammen og skriftlig har avtalt delt bosted etter barneloven § 36 første ledd, kan hver av foreldrene få utbetalt barnetrygd med 50 prosent av den stønaden hver av dem utløser rett til.
Barnetrygd som er mottatt i strid med redelighet og god tro kan kreves tilbakebetalt.
[Endret 6/07]
Ordinær barnetrygd for barn som fødes i Norge tilstås som hovedregel automatisk uten at krav må settes fram.
I tilfeller barnetrygden ikke kan tilstås automatisk, må det settes fram krav om barnetrygd på skjema fastsatt av Arbeids- og velferdsdirektoratet . Dette gjelder også krav om utvidet barnetrygd.
Når krav om barnetrygd skal settes fram, skal dette i alminnelighet settes fram av den som barnet bor fast sammen med. Når begge foreldrene bor sammen med barnet, settes kravet fram av en av foreldrene.
I de tilfellene foreldrene har avtalt delt bosted for barnet, må begge sette fram krav om barnetrygd dersom de krever delt utbetaling.
[Endret 1/07, 4/14]
NAV Forvaltning behandler krav om barnetrygd og fatter vedtak. NAV Forvaltnings vedtak kan påklages til NAV Klageinstans . Vedtak i klagesaker kan ankes inn for Trygderetten.
Ved behandlingen av saker etter barnetrygdloven gjelder forvaltningsloven, likevel slik at enkelte bestemmelser i folketrygdloven gjelder og går foran forvaltningsloven.
[Endret 1/07]
Barnets foreldre eller annen omsorgsperson plikter å underrette NAV om alle endringer som har betydning for retten til barnetrygd.
NAV kan avslå krav om barnetrygd eller inndra eller holde tilbake trygden, blant annet i tilfeller der det ikke gis opplysninger som er krevd eller det blir gitt uriktige opplysninger.
[Endret 1/07]
Barnetrygden administreres av Arbeids- og velferdsdirektoratet.
Utgiftene til barnetrygden og dens administrasjon dekkes av statskassen.
Norge har inngått trygdeavtaler med flere land, hvorav EØS-avtalen er den viktigste. Spesielt EØS-avtalen medfører unntak fra barnetrygdlovens bestemmelser.
Det kan medføre straffansvar for å gi uriktige opplysninger eller for ikke å gi nødvendige opplysninger som er viktige for rettigheter eller plikter etter barnetrygdloven.
Departementet har generell adgang til å gi forskrifter om gjennomføring av denne loven.
Loven trer i kraft 1. januar 2003 og avløser fra samme dato lov 24. oktober 1946 nr. 2 om barnetrygd.
Det er gitt overgangsbestemmelser for de som har satt fram krav og fyller vilkårene for barnetrygd etter lov av 24. oktober 1946, ved ikrafttredelsen av ny barnetrygdlov.
Overgangsbestemmelsene omhandler barnetrygd ved delt omsorg, barnetrygd under utenlandsopphold og oppspart barnetrygd for barn i fosterhjem eller institusjon.