Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet 27.01.2012, Fagstab ytelser, kontor pensjon.
Når Europaparlamentets og Rådets forordning 883/2004 og 987/2009 trer i kraft for EFTA/EØS-landene Norge, Island og Liechtenstein vil rundskrivet til hovednr. 45 erstatte tidligere rundskriv til hovednr. 40.
Det følger av artikkel 4 i forordning 987/2009 at all utveksling av trygdeinformasjon mellom medlemslandene skal skje elektronisk og ikke i form av papirblanketter. De elektroniske blankettene kalles SED (Strucrured Electronic Documents). Det er laget egne serier av SED’er for de forskjellige fagområdene. For pensjoner anvendes SED’er i P-serien. Se rundskriv til kapittel 0 under hovednr. 45 og oversikt og veiledning i vedlegg til dette rundskrivet.
Norge vil i en overgangsperiode fram til den elektroniske løsningen er på plass fortsette med å bruke E-blanketter framfor SED på pensjonsområdet.
Forordning 883/2004 gjelder for personer som er statsborgere av en medlemsstat og for flyktninger/statsløse som er eller har vært omfattet av trygdelovgivningen i en medlemsstat. Jf. artikkel 2 nr. 1 i forordningen. ”Alle personer”, betyr at også ikke yrkesaktive har rettigheter etter forordningene. Dette til forskjell fra forordning 1408/71 som kun ga direkte rettigheter til de yrkesaktive.
De nevnte gruppenes familiemedlemmer og gjenlevende er også omfattet. Det er ikke stilt krav til at disse må være statsborgere av et EU/EØS-land. Av artikkel 2 nr. 2 fremgår det at gjenlevende etter tredjelandsborgere også er omfattet hvis de selv er statsborgere av et medlemsland.
Forordningens regler medfører at folketrygdlovens regler om forutgående og fortsatt medlemskap kan fravikes. Medlemskap i andre EØS-lands trygdeordninger kan anvendes til sammenlegging for å fylle inngangsvilkårene for rett til ytelser til tidligere familiepleier.
Ettersom forordning 883/2004 omfatter både yrkesaktive og ikke-yrkesaktive kan trygdetids- og opptjeningsperioder i annet EØS-land brukes til å oppfylle vilkåret om forutgående medlemskap folketrygdloven § 16-2. Bestemmelsen om sammenlegging av trygdetid står i artikkel 6 i forordning 883/2004.
Siden kravet om forutgående medlemskap i § 16-2 bare er ett av flere vilkår som må være oppfylt for å få rett til ytelsen vil forordningens regler allikevel i liten utstrekning gjør det mulig å gjøre unntak fra folketrygdlovens regler om ytelser til tidligere familiepleiere, jf. § 16-5.
Folketrygdloven § 16 - 2 krever som hovedregel at familiepleieren var medlem i folketrygden i minst tre år fram til pleieforholdet opphørte. Familiepleieren må i dette tidsrommet ha utført nødvendig tilsyn og pleie av et omfang som i det vesentlige har forhindret vedkommende i å forsørge seg selv ved annet arbeid, jf. folketrygdloven § 16 - 5 første ledd. Det vil dermed bare være i land med bostedsbasert trygdemedlemskap at en person som ikke er i inntektsgivende arbeid vil være selvstendig medlem i trygden. I forhold til ikke-yrkesaktive personer, og forordningens bestemmelser i artikkel 6 om sammenlegging av trygdetid, er det i vedlegg IX til forordning 883/2004 og vedlegg VI til EØS-avtalen gitt unntak for Norge fra å innvilge pensjon etter ikke-yrkesaktive personer som ikke har vært bosatt i Norge i minst tre år. Det betyr at sammenleggingsbestemmelsene i artikkel 6 for å oppfylle kravet om forutgående medlemskap ikke kan anvendes for en person som ikke har vært yrkesaktiv i noe EØS-land og ikke har bodd minst tre år i Norge.
Unntaksbestemmelsen slik den fremkommer av vedlegg XI til forordning 883/2004 tilsvarer bestemmelsen i Nordisk konvensjon om trygd av 18. august 2003, artikkel 8 nr. 1. Vær oppmerksom på at Nordisk konvensjon åpner for at statsborgere i tredjeland fortsatt er dekket av bestemmelsen i Nordisk konvensjon..
Kravet om forutgående medlemskap er bare ett av flere krav som stilles for at det skal kunne gis ytelser til en tidligere familiepleier. Det stilles bl.a. også krav om at den som ble pleid mottok pensjon fra folketrygden eller var medlem i folketrygden med et medlemskap som omfatter pensjonskapitlene, jf. folketrygdloven § 16 - 5 første ledd. Forordningen har ingen regler om likestilling av pensjonsperioder eller medlemskapsperioder for denne gruppen. Dette medfører i praksis at dersom pleieforholdet ikke har foregått mens den pleiede bodde i Norge, må pleieforholdet ha foregått i et tidsrom da han/hun mottok pensjon fra folketrygden under opphold i utlandet, og familiepleieren må i samme tidsrom ha vært medlem i folketrygden med et medlemskap som omfattet pensjonskapitlene eller hatt tilsvarende medlemskap i det EØS - land der pleien av pensjonisten foregikk.
Det kreves videre at pleien var nødvendig og at pleieforholdet har hatt en varighet på minst fem år, jf. § 16 - 5 første ledd.
Alle disse kravene medfører i praksis at forordningens regler i liten utstrekning gjør det mulig å gjøre unntak fra folketrygdlovens regler om ytelser til tidligere familiepleiere.
Det kreves dessuten at pleieforholdet har ført til at familiepleieren ikke kan forsørge seg selv ved eget arbeid og at vedkommende for øvrig ikke har tilstrekkelige midler til livsopphold, jf. § 16 - 6 . Dette medfører f.eks. at en person som mottar pensjon fra et annet EØS-land ikke vil fylle vilkårene i folketrygdloven for rett til ytelser som tidligere familiepleier.
Folketrygdloven § 16 - 3 krever at en tidligere familiepleier skal være medlem i folketrygden for å motta ytelser etter kapittel 16.
Dette vilkåret kan fravikes for personer som omfattes av forordningen, jf. artikkel 7 (eksportbestemmelse) i forordning 883/2004. En tidligere familiepleier som får pensjon eller overgangsstønad etter kapittel 16 i folketrygdloven, vil således normalt kunne få denne ytelsen eksportert til et hvilket som helst EØS-land.
En enslig kvinne bodde i Norge fram til fylte 42 år og flyttet deretter til Sverige der hun tok arbeid. Hennes gamle mor som har alderspensjon fra folketrygden, blir sterkt pleietrengende og flytter til datteren i Sverige. Datteren, som da er 54 år, slutter i arbeid for å ta seg av moren. Etter at pleieforholdet har vart i fem år, dør moren. Datteren er da 59 år gammel og fortsatt enslig. Hun har ingen muligheter på arbeidsmarkedet. Hun har heller ikke formue av betydning og fyller ikke vilkårene for pensjon i Sverige eller Norge. Hun fyller vilkåret i § 16 - 6 .
Ettersom Sverige har bostedsbasert trygdemedlemskap, vil medlemskapet i den svenske trygden kunne likestilles med medlemskap i norsk folketrygd ved prøving mot vilkåret i folketrygdloven § 16 - 2 om forutgående medlemskap og mot vilkåret i § 16 - 3 om fortsatt medlemskap.
Moren mottok alderspensjon fra folketrygden, og vilkåret i § 16 - 5 første ledd andre punktum er dermed oppfylt.
Pleieforholdet var nødvendig, og vilkåret i § 16 - 5 første ledd første punktum er således oppfylt. Pleieforholdet var så omfattende at det var uforenlig med inntektsgivende arbeid ved siden av for datteren. Vilkåret i § 16 - 5 første ledd siste punktum er da oppfylt.
I dette tilfellet vil datteren kunne få pensjon eller overgangsstønad som tidligere familiepleier etter anvendelse av sammenleggingsreglene og eksportreglene i forordningen. Datteren fyller vilkåret om minst tre års bosetting i Norge og medlemstid i Sverige kan anvendes for å fylle vilkåret om minst tre års forutgående medlemskap i folketrygdloven § 16-2. Retten til eksport følger av forordningen artikkel 7.
Ytelsen skal beregnes pro rata etter forordning 883/2004 (se punkt 3.3.2 om pro rata beregning i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45).
En enslig kvinne på 50 år blir hjemmeværende for å pleie sin far som lider av leddgikt. Faren har alderspensjon fra folketrygden. Etter at pleieforholdet har pågått i et halvt år, flytter de til Spania der de blir boende i fem år før faren dør. Under oppholdet i Spania har datteren hatt en deltidsjobb som fysioterapeut og har vært medlem i den spanske trygden. Etter farens død blir datteren boende i Spania og setter fram krav om ytelser som tidligere familiepleier.
Vilkåret i folketrygden § 16 - 5 første ledd andre punktum er oppfylt ved at den forpleide mottok pensjon fra folketrygden. Dersom også vilkårene om at pleien var nødvendig og hindret datteren fra å forsørge seg selv ved annet arbeid kan anses oppfylt, og datteren også fyller vilkårene i § 16 - 6 om nedsatt ervervsevne og manglende midler til livsopphold, kan det gis pensjon eller overgangsstønad etter folketrygdlovens kapittel 16 ved anvendelse av forordningens bestemmelser om sammenlegging av medlemstid.
Ytelsen skal beregnes pro rata etter forordning 883/2004 (se punkt 3.3.2 om prorataberegning i rundskrivet til kapittel 5 under hovednr. 45).