Utarbeidet av Rikstrygdeverket, Familiekontoret.
Endret av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Ytelsesavdelingen, Regelverkskontoret 04.07.2014, jf. følgende overskrifter:
§ 22 - Avtaler med andre land om kontantstøtte -Forholdet til Nordisk konvensjon om trygd
Kongen kan inngå gjensidige avtaler med andre land om rettigheter og plikter etter denne loven. Herunder kan det gjøres unntak fra lovens bestemmelser.
Bestemmelsen gir Kongen i statsråd fullmakt til å inngå overenskomster med andre land som kan føre til at enkelte av vilkårene i kontantstøtteloven skal kunne fravikes.
[Endret 12/98, 1/01, 7/03, 7/12]
Rådsforordninger1408/71 og 574/72 ble erstattet av Europaparlamentets og Rådets forordninger 883/2004 og 987/2009 i EØS – landene Norge, Liechtenstein og Island 1.juni 2012.
Kontantstøtte er etter art. 1 (z) i forordning 883/2004 en type “familieytelse”. Familieytelser er omhandlet i forordning 883/2004 kapittel 7 (artikkel 67 - 69).
Det vises for øvrig til rundskrivet til EØS- avtalens trygdedel, Hovednummer 45-34.
[Endret 12/98, 1/0, 11/05, 7/12, 7/14]
Det vises til Ny Nordisk konvensjon om trygd, undertegnet 12. juni 2012. som gjelder fra 1. mai 2014.
Det vises i denne forbindelse til Hovednr. 41 og rundskriv til hovednr. 41-00 Generell del, 41-01 Definisjoner og 41-02 Lovvalgsregler.
Konvensjonen har kun selvstendig betydning for tredjelandsborgere som er å anse som bosatt i et nordisk land etter vedkommende lands lovgivning. Tredjelandsborgere som er å anse som bosatt i et nordisk land, skal behandles fullt ut etter forordningens (forordning 883/2009) regler. For familieytelser får konvensjonen dermed ingen selvstendig betydning for EØS-borgere, herunder også nordiske statsborgere, se likevel konvensjonens artikkel 11 nr. 1 og 2 .
[Endret 7/12]
Den som mot bedre vitende gir uriktige opplysninger, eller holder tilbake opplysninger som er viktige for rettigheter eller plikter etter denne loven, straffes med bøter hvis forholdet ikke går inn under strengere straffebud.
På samme måte straffes den som unnlater i rett tid å gi slike meldinger og opplysninger som er krevd i eller med hjemmel i denne loven. Arbeids- og velferdsdirektoratet eller den det gir fullmakt begjærer påtale.
1. Endret ved lov 23.6.00 nr. 55, i kraft straks
[Endret 3/99, 1/01, 7/12]
Bestemmelsen er tilnærmet lik folketrygdloven § 25-12 . Kontantstøtteloven forutsetter imidlertid en generell aktsomhetsplikt, dvs. at mottakeren kan straffes selv om NAV ikke konkret har pålagt vedkommende å gi nødvendige meldinger og opplysninger til NAV Forvaltning. Folketrygdloven § 25-12 har derimot med som et vilkår at mottakeren må være pålagt å gi slike meldinger og opplysninger.
For øvrig viser Arbeids- og velferdsdirektoratet til kommentarene til folketrygdloven § 25-12. Se også vedlegg 22 til folketrygdrundskriv 21-00.
Arbeids- og velferdsdirektoratet har gitt NAV Kontroll fullmakt til å begjære påtale.
Departementet kan gi forskrifter til gjennomføringen av bestemmelsene i denne loven.
[Endret 1/01]
Bestemmelsen gir en generell hjemmel for departementet til å gi forskrifter til denne loven.
Det er gitt én forskrift med hjemmel i paragrafen. Det er ”Forskrift om vilkår for rett til kontantstøtte til småbarnsforeldre — forholdet til forsøk med tildeling av øremerkede tilskudd som rammetilskudd i 20 kommuner, 2000-2003”. Den trådte i kraft 1. november 2000.
[Tilføyd 1/01.]
Som en forsøksordning får noen kommuner tilskudd fra staten som rammetilskudd i stedet for øremerkede tilskudd. Dette gjelder blant annet statlig driftstilskudd til barnehagene som i utgangspunktet er et øremerket tilskudd. For barn som er bosatt i disse kommunene, gjelder ikke vilkåret om at retten til kontantstøtte avhenger av om barnet ikke eller bare delvis gjør bruk av barnehageplass med statlig driftstilskudd. Det avgjørende blir i stedet om barnet er i barnehage som er godkjent etter barnehageloven, og hvilken oppholdstid barnet i så fall har i en slik barnehage. Med ”oppholdstid” menes det samme i disse sakene som i andre kontantstøttesaker, nemlig den ukentlige oppholdstiden som barnet maksimalt kan ha i barnehagen.
Det tilskuddet som barnehagene blir tildelt ut fra rammetilskuddet, vil være i tråd med oppholdstiden. Foreløpig har antagelig dette tilskuddet vært likt eller temmelig likt det statlige driftstilskuddet, men etter hvert kan en forvente at kommuner med rammetilskudd gir både høyere og lavere tilskudd til barnehagene enn det som ville blitt gitt som ordinært statlig driftstilskudd.
Meldingsgangen fra barnehage til kommune og videre til trygdekontor må gå som normalt i de kommunene dette gjelder.
Forsøksordningen gjelder følgende kommuner:
Alta, Etne, Flakstad, Frogn, Hurdal, Lillehammer, Meldal, Namdalseid, Nesset, Nore og Uvdal, Nord-Aurdal, Norddal, Nord-Odal, Nordreisa, Orkdal, Randaberg, Råde, Stavanger, Søgne, Tønsberg.
Forskriften avklarer ikke forholdet for barn som er i barnehage i en annen kommune enn bokommunen, og der en av kommunene er med i forsøket med rammetilskudd. I begge tilfeller blir den avtalte oppholdstiden avgjørende. I tillegg blir det avgjørende om barnehagen får statlig driftstilskudd (kommune uten rammetilskudd), eller om barnehagen er godkjent etter barnehageloven (barnehage som får tilskudd fra rammetilskudd).