Utarbeidet av Rikstrygdeverket, Internasjonalt kontor 01.05.97
Kapittel 24 har bestemmelser om hvilke saksbehandlingsregler som skal gjelde ved fastsetting av pensjonsgivende inntekt og pensjonspoeng, samt ved fastsetting og innkreving av avgifter til folketrygden. Videre omhandles arbeidsgivers plikter vedrørende arbeidsgiveravgiften.
Fellesinnkrevingen av skatt og trygdeavgift er basert på utgangspunktet om at alle som er medlemmer også er skattepliktige. I disse normaltilfellene virker administrasjonen effektivt. Skattemyndighetene har egne rundskriv og retningslinjer for sin behandling av avgiftssaker, dette rundskriv vil derfor kun gi en grov oversikt over ansvarsfordelingen mellom skattemyndigheter og trygdemyndigheter.
Problemene oppstår gjerne når en som er bosatt i Norge, forlater landet for å ta arbeid i et annet land. Eller tilsvarende hvis en som ikke er bosatt i Norge, kommer hit for å ta arbeid i kortere tid. I disse tilfellene kan en ikke forutsette noen generell skatte- og trygdeplikt. For å få et fullstendig bilde av oppgavefordelingen på området vil det derfor være nødvendig ta utgangspunkt i medlemsbestemmelsene i kapittel 2 samt de enkelte trygdeavtalene Norge har inngått. Enkelt sagt vil det være trygdemyndighetenes oppgave å fastsette og innkreve avgift fra ethvert medlem av folketrygden som ikke betaler skatt til Norge.
Det vil videre være trygdemyndighetene som har endelig kompetanse til å ta stilling til om en skattyter ikke skal betale trygdeavgift som følge av at vedkommende ikke er medlem av folketrygden.