Utarbeidet av Rikstrygdeverket, Arbeids- og rehabiliteringsdivisjonen 21.06.2006
Stønad til hjelpemidler i forbindelse med attføring og arbeid ble nedtegnet i lov om folketrygd av 17. juni 1966 i folketrygdloven § 5-3. Bakgrunnen var et behov for et mer samordnet tilbud og for å verne spesielle grupper og sikre funksjonshemmede rettigheter av økonomisk, teknisk og behandlingsmessig art.
Intensjonen med ytelser etter folketrygdlovens § 10-5 er å bygge ned barrierer som medlemmer med nedsatt funksjonsevne møter i samfunnet som hindrer like muligheter til aktivitet og deltakelse. Intensjonen med lovhjemmelen er at medlemmer med nedsatt funksjonsevne skal ha samme muligheter til personlig utvikling og deltakelse i arbeidslivet på linje med andre samfunnsborgere.
For mange i yrkesaktiv alder betyr deltakelse mulighetene til å forsørge seg og sine gjennom arbeid og egen inntekt.
Formålet med folketrygdloven § 10-5 er å sikre inntekt, og å kompensere for bestemte utgifter til bedring av arbeidsevnen og funksjonsevne i arbeidslivet for medlemmer som har sykdom, skade eller lyte.
Stønad etter denne paragrafen skal hindre utstøting fra arbeidslivet, skape et mer inkluderende arbeidsliv og føre til flere i arbeid, samt redusert sykefravær. Det er viktig å understreke at hjelpemiddelsentralene og arbeids- og velferdsetaten er viktige aktører for å lykkes med et inkluderende arbeidsliv. Det kan bety at hjelpemiddelsentralenes ansvarsområde vil strekke seg lenger enn folketrygdlovens ytelser tilsier. Hjelpemiddelsentralene skal tenke intensjonalt i sitt arbeid, og blant annet hindre utstøting fra arbeidslivet ved å jobbe forebyggende. Ytelsene etter folketrygdloven er ikke fullt ut tilpasset en slik tenkning. Rundskrivet angir innenfor hvilke rammer ytelse kan gis. Innenfor disse rammene skal intensjoner og formål med ytelsene vektlegges
Det er et vilkår for rett til ytelser etter folketrygden §10-5 at medlemmet på grunn av sykdom, skade eller lyte har fått sin evne til å utføre inntektsgivende arbeid (inntektsevnen) varig nedsatt, eller har fått sine muligheter til å velge yrke eller arbeidsplass vesentlig innskrenket.
Det medisinske vilkåret i folketrygden § 10-5 består av følgende komponenter: Det må foreligge sykdom, skade eller lyte. Sykdom, skade eller lyte må ha medført varig funksjonsnedsettelse, og funksjonsnedsettelsen må være hovedårsaken til den nedsatte inntektsevnen/arbeidsevnen. Det kreves en nær sammenheng mellom sykdom, skade, lyte - funksjonsnedsettelsen og den nedsatte inntektsevnen/arbeidsevnen. Sykdommen må ha en reell innvirkning for at den skal kunne ses på som årsak til at inntektsevnen er nedsatt.
Når det skal avgjøres om det foreligger sykdom, legges det til grunn et sykdomsbegrep som er vitenskapelig basert og alminnelig anerkjent i medisinsk praksis. Begrepet «sykdom» er det mest omfattende av disse uttrykkene, og kan også brukes i en overordnet betydning slik at det omfatter alle tilstandene som dekkes av vilkåret. Medfødte og ervervede sykdommer og skader, både legemlige og psykiske, omfattes av sykdomsbegrepet
Med begrepet skade forstås en form for mer eller mindre omfattende «ødeleggelse» av legemsdeler eller av fysiologiske eller psykiske funksjoner, for eksempel personskade som påføres utenfra ved trafikkulykker, arbeidsulykker, hjemmeulykker osv. En skade kan ha oppstått ved en plutselig hendelse, men kan også inntre etter uheldig påvirkning over lengre tid.
Lyte henspeiler særlig på for eksempel medfødte legemlige mangler og psykisk utviklingshemning.
Sykdomsvilkåret er oppfylt når en diagnose kan stilles, selv om den bare bygger på subjektive symptomer. Slik avgrensning innebærer at det ikke kan ytes stønad utelukkende på grunnlag av beskrivelse av subjektive symptomer, uten at legen samtidig har vært i stand til å stille en diagnose. En del symptomer som i og for seg er av sykdomsmessig art, er såpass lite omfattende at de uansett må aksepteres som en del av en normal tilværelse og ikke kan karakteriseres som sykdom.
FUNKSJONSEVNE
Begrepet funksjonsevne knytter det medisinske og det ervervsmessige vilkåret sammen. En persons funksjonsevne sier noe om hvordan vedkommende greier å utføre ulike typer oppgaver, altså hvordan vedkommende kan fungere i forhold til arbeidsoppgavene sine. En del symptomer som i og for seg er av sykdomsmessig art, er såpass lite omfattende at de uansett må aksepteres som del av en normal tilværelse og ikke kan karakteriseres som sykdom.
Den medisinske lidelsen må ha medført en varig funksjonsnedsettelse av en slik art og grad at den utgjør hovedårsaken til nedsettelsen av inntektsevnen/arbeidsevnen.
VARIG
Det er et vilkår for rett til ytelser etter §10-5 at vedkommende har sykdom, skade eller lyte som medfører varig nedsatt funksjonsevne. Med varig menes her en varighet utover 2 år. Det vises til pkt 1.2.1 i kommentarene til § 10-6.
Et vilkår for tilståelse av ytelser etter § 10-5 er at ytelsen/tiltaket er nødvendig og hensiktsmessig. Vilkårene er kumulative, dvs at begge vilkårene må være oppfylt.
En ytelse/tiltak kan anses nødvendig dersom behovet ikke kan løses på annen måte, for eksempel med rimeligere alternative hjelpemidler eller andre tiltak, uavhengig av om disse faller inn under folketrygdlovens ansvarsområder.
Det må videre være en årsakssammenheng mellom den sykdommen medlemmet har og behovet for hjelpemiddelet eller tiltaket/ytelsen. Hjelpemiddelet eller tiltaket må direkte avhjelpe eller redusere følgene av den funksjonsnedsettelsen medlemmet har. Det kan ikke ytes stønad i større utstrekning enn det som skal til for at vedkommende skal få eller beholde høvelig arbeid. Til støtte for en slik forståelse vises det til Trygderettskjennelse 02/02288 der retten uttaler:
” Bestemmelsene kan ellers ikke forstås slik at det gir noen ubetinget rett til stønad til de hjelpemidlene og/eller tilretteleggingen som er optimalt i den enkelte sak. Her gjelder som utgangspunkt at det ikke kan ytes stønad i større utstrekning enn det som skal til for å oppnå at vedkommende skal få eller beholde høvelig arbeid.”
Dersom andre tiltak eller rimeligere hjelpemidler kan benyttes, anses ikke det omsøkte hjelpemiddelet eller tiltaket som nødvendig. Folketrygdens ytelser skal komme i tillegg til, ikke i stedet for, ytelser som kommer inn under ansvarsområdet i annen lovgivning, se folketrygdloven § 10-17.
Et hjelpemiddel eller tiltak er hensiktsmessig dersom medlemmet kan nyttiggjøre seg den/det og det avhjelper det problemet som medlemmet har søkt hjelp til..
Det må videre foreligger en funksjonssvikt som hjelpemiddelet eller tiltaket er egnet å kunne avhjelpe.
Vurderingen av hva som er hensiktsmessig må foretas på grunnlag av det målet som søkes oppnådd ved hjelp av det omsøkte tiltaket/hjelpemiddelet. Det vises for øvrig til kommentarene under pkt 1.2.3 til §10-6.
Det kan ytes stønad etter folketrygdloven § 10-7 til et medlem som på grunn av sykdom, skade eller lyte har:
• fått sin evne til å utføre inntektsgivende arbeid varig nedsatt eller
• fått sine muligheter til å velge yrke eller arbeidsplass vesentlig innskrenket
Loven stiller to alternative vilkår. Det er tilstrekkelig at et av vilkårene er oppfylt.
Det er de inntekts-/ arbeidsmessige konsekvenser av sykdom, skade eller lyte som er avgjørende for om inngangsvilkårene i folketrygdloven § 10-5 er oppfylt.
Stønad kan gis ikke bare til den som allerede er falt ut av arbeidslivet og som må ha hjelp til å kunne skaffe seg arbeid, men også til den som er i arbeid og som på grunn av en sykdom under utvikling står i fare for å miste arbeidet.
Det må foretas en konkret helhetsvurdering i forhold til alle momenter for å komme fram til i hvilken grad medlemmet har fått inntektsevnen varig nedsatt eller mulighetene til å velge yrke eller arbeidsplass vesentlig innskrenket. Det er ikke tilstrekkelig å bare se på nåværende arbeidssituasjon, det er også nødvendig å foreta en vurdering av fremtidige inntektsmuligheter ut fra helsemessige begrensninger/prognose.
Ved vurderingen av i hvilken utstrekning sykdommen, skaden eller lytet har ført til redusert arbeidsevne eller innskrenkede muligheter ved valg av yrke/ arbeidsplass, må det i tillegg til det medisinske tas hensyn til alder, evner, utdanning, yrkesmessig bakgrunn og arbeidsmuligheter på hjemstedet og andre steder det er rimelig at vedkommende tar arbeid.
Et medlem som er etablert i arbeidslivet vil som oftest ha vesentlig innskrenkede muligheter ved valg av yrke eller arbeidsplass, når det ikke lenger kan fortsette i sitt tidligere arbeid på grunn av sykdom, skade eller lyte. For medlemmer som er ”godt etablert” i arbeidslivet vil kanskje omstilling til annet arbeid være betydelig vanskeligere enn hos personer med mindre tilknytning til arbeidslivet.
Det skal legges særlig vekt på at medlemmet skal beholde tidligere arbeid og at helsen bevares best mulig.
Når det gjelder unge uten tidligere utdanning eller yrkeserfaring er det avgjørende om funksjonshemmingen er av så stor betydning at yrkesmulighetene av den grunn er vesentlig begrenset i forhold til den situasjonen vedkommende ville ha vært i som frisk.
Et medlem som fyller vilkårene i folketrygdloven §11-5 og som får stønad via Arbeids- og velferdsetaten til yrkesrettet attføring, fyller inngangsvilkårene i folketrygdloven §10-5 første ledd. Det avgjørende i slike saker blir om omsøkte tiltak er nødvendig og hensiktsmessig for å gjennomføre utdanning eller arbeidstrening.
Tiltakene må ha en klar sammenheng med funksjonshemmingen og må avhjelpe denne jf. pkt. 2.2.2 Attføring.
Det kan gis stønad til tiltak etter folketrygdloven §10-5 til medlemmer som mottar tidsbegrenset uførestønad eller uførestønad, dersom det er sannsynliggjort at slik stønad vil føre til at ytelsen faller bort helt eller delvis.
I henhold til folketrygdloven § 12-12 kan medlemmet inngå avtale med trygdekontoret om hvilende stønads- og pensjonsrett dersom det har skjedd en vesentlig endring i forhold til vedkommendes arbeids- og inntektsevne helt eller delvis som fører til at medlemmet kan gå tilbake i ordinært lønnet arbeid, lønnet arbeidstrening eller starter opp egen virksomhet.
Medlemmet må fremvise dokumentasjon som sannsynliggjør at pensjon vil falle bort eller blir redusert i som for eksempel form av arbeidsavtale eller vedtak om yrkesrettet attføring.
Det gis ikke stønad til tiltak for at medlemmet skal kunne skaffe seg friinntekt etter folketrygdlovens § 12- 12 annet ledd.
Medlemmer som har midlertidig nedsatt inntekt- og arbeidsevne faller utenfor folketrygdens ansvarsområde.
Retten til stønad er begrenset til tiltak som er nødvendig og hensiktsmessig.