Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, 14. desember 2015
Hovednummer 34 - Kontantstøtte
34.0 Innledning
Ny nordisk konvensjonen av 12. juni 2012, trådte i kraft 1. mai 2014. Den erstatter den nordiske konvensjonen av 18. august 2003 som trådte i kraft 1. september 2004. Ved behandling av kontantstøttesaker etter nordisk konvensjon er også følgende rundskriv aktuelle:
• Rundskriv 41-00 Generell del, om konvensjonens innhold og oppbygging
• Rundskriv 41-01 Definisjoner
• Rundskriv 41-02 Lovvalgsregler — Konvensjonens regler om hvilken lovgivning som skal anvendes(Lovvalgsreglene)
• Se også til kontantstøtterundskrivet hovednr. 34 og EØS-rundskrivet for kontantstøtte hovednr. 45-34.
34.1 Generelt
Alle de nordiske land er EØS-land. Trygdeforholdet for nordiske statsborgere som arbeider eller oppholder seg i Norden, reguleres derfor av EØS-avtalens trygdebestemmelser (forordning 883/2004 og 987/2009 ), nordisk konvensjon om trygd samt nasjonal lovgivning.
Hovedformålet med den nye nordiske konvensjonen er å regulere trygderettighetene for personer som bor eller arbeider i de nordiske land og som ikke er omfattet av EØS-reglene.
Konvensjonens artikkel 4 utvider anvendelsen av forordning 883/2004 til å gjelde alle personer som er omfattet av konvensjonen og som er bosatt i et nordisk land. Dette innebærer at blant annet yrkesaktive og ikke-yrkesaktive tredjelandsborgere (artikkel 3 nr. 2 a), er sikret de samme rettighetene som de ville ha hatt dersom de var direkte omfattet av forordningen.
Etter artikkel 4 i konvensjonen er det ikke forskjell på statsborgere fra EØS-land og statsborgere fra land utenfor EØS som er bosatt i Norden (tredjelandsborgere) når det gjelder retten til ytelser etter kontantstøtteloven.
Danmark har imidlertid reservert seg noe når det gjelder tredjelandsborgere, og denne reservasjonen gjelder bl.a. familieytelser. Se nærmere beskrivelse av særreglene for Danmark i vedlegg 5 til administrasjonsavtalen til nordisk konvensjon og i rundskriv hovednr. 41-00 punkt 0.1 tredje avsnitt.
34.2 ”bosatt”-bestemmelsene i kontantstøtteloven
Kontantstøtte ytes for barn mellom 1 og2 år og for adoptivbarn som ikke har begynt på skolen, og som ikke eller bare delvis gjør bruk av barnehageplass som det ytes offentlig driftstilskudd for. Barnet og støttemottaker må være bosatt i riket. Et barn anses som bosatt i riket når det har oppholdt seg eller skal oppholde seg i riket i mer enn 12 måneder. Støtten gis maksimalt i 11 måneder.
Et midlertidig utenlandsopphold på opptil 3 måneder avbryter ikke et bostedsforhold. Ved utenlandsopphold som skal vare mer enn 3 måneder, faller dermed retten til kontantstøtte bort etter nasjonal lovgivning. Det er ikke gitt noen unntaksbestemmelser for dette i kontantstøtteloven,jf. lovens § 2 første og annet ledd.
34.3 ”bosatt”-bestemmelsene i nordisk konvensjonen
Den nordiske konvensjonen artikkel 1 inneholder en rekke definisjoner, men bestemmelsen har ingen egen definisjon av «bosatt». I artikkel 5 heter det riktignok at «En person er bosatt i et nordisk land i henhold til nasjonal lovgivning. Ved konflikt om hvilken lovgivning som skal anvendes på en person, anses personen å være bosatt i det nordiske land der han eller hun er folkeregistrert, om ikke særskilte grunner tilsier noe annet.» Denne bestemmelsen står i konvensjonens del om hvilken lovgivning som skal gjelde og skal ikke benyttes i alle saker etter konvensjonen.
Det følger av den nordiske konvensjonen at bosettingsbestemmelsene i forordning 883/2004 og 987/2009 skal anvendes ved flytting mellom de nordiske land. Disse bestemmelsene går foran bosattbestemmelsen i kontantstøtteloven. Dette medfører at når en person flytter til Norge fra et annet nordisk land, anses vedkommende som bosatt her fra det tidspunktet han/hun blir ansett for å ha sentrum for sine livsinteresser i Norge. Dette gjelder selv om oppholdet i Norge er ment å vare eller varer i kortere tid enn 12 måneder. Det samme gjelder dersom en person skal oppholde seg midlertidig i et annet nordisk land. Da anses vedkommende ikke lenger som bosatt i Norge fra det tidspunktet han/hun blir ansett for å ha sentrum for sine livsinteresser i det andre nordiske landet, selv om oppholdet der skal vare eller varer kortere enn 12 måneder.
Hovedformålet med konvensjonen er å sørge for en enhetlig behandling av alle saker innen Norden. For å oppnå dette bestemmer konvensjonen at det er EØS-reglene, forordning 883/2004 og 987/2009, som skal anvendes innen Norden. Ettersom EØS-reglene får direkte anvendelse for alle nordiske borgere som flytter eller arbeider innen Norden, får den nordiske konvensjonen bare selvstendig betydning for tredjelandsborgere som er bosatt i et nordisk land og som flytter til et annet slikt land, eller som tar arbeid i et annet nordisk land enn det de er bosatt i.
For å oppnå konvensjonens målsetting om at det skal være en ensartet behandling av sakene, må man i alle inter-nordiske tilfeller legge forordningens bosettingsbegrep til grunn for vurderingen av hvor brukeren skal regnes som bosatt. Se nærmere omtale av bosettingsbegrepet i rundskriv nr. 41‑01 punkt 1.1.5, nr. 45-01 punkt 1.2.4 og 45‑02 punkt 2.12.
34.4 Kontantstøtte i forbindelse med arbeid på norsk kontinentalsokkel
Se rundskriv til nr. 41-02 Lovvalgsregler, pkt. 2.2 ”Arbeid på et nordisk lands kontinentalsokkel”.
Ved anvendelsen av lovvalgsreglene i forordning 883/2004, slår artikkel 6 i nordisk konvensjon fast at arbeid med utforskning og utvinning av naturforekomster på et nordisk lands kontinentalsokkel skal likestilles med arbeid i vedkommende land. Bestemmelsen innebærer at en person som er omfattet av nordisk konvensjon og som tar arbeid på kontinentalsokkelen til et nordisk land, blir medlem i landets trygdeordning på samme måte som om vedkommende hadde arbeidet på land der. Det stilles ikke krav om bosted i landet.
Etter kontantstøtteloven § 3 a skal arbeid på norsk kontinentalsokkel likestilles med arbeid i land i Norge i forhold til retten til kontantstøtte for arbeidstakere og selvstendig næringsdrivende som er omfattet av EØS-forordningen. Dette medfører at en arbeidstaker (EØS-borger eller tredjelandsborger) som bor i et av de nordiske landene og som arbeider på norsk kontinentalsokkel, vil utløse rett til kontantstøtte fra Norge enten som primærland eller differanseland, avhengig av om den andre av foreldrene er i arbeid i bostedslandet.
Ved arbeid på norsk sokkel skal krav om kontantstøtte settes fram for og behandles av NAV Forvaltning Rogaland dersom familien ikke er bosatt i Norge.