Utarbeidet av Rikstrygdeverket 31.08.2005
Grunnstønad og hjelpestønad er ytelser ved uførhet som omfattes av den nordiske konvensjonen på samme måte som ytelsene er omfattet av EØS-reglene, jf. artikkel 2.
Bestemmelsene om grunn- og hjelpestønad i forordning 1408/71 gjelder tilsvarende for tilfeller som omfattes av den nordiske konvensjonen. Se EØS-rundskrivet nr. 40-06.
Den nordiske konvensjonen utvider den personkretsen som omfattes av EØS-reglene til også å gjelde personer som ikke er yrkesaktive og statsborgere av land utenfor EØS-området (”tredjelandsborgere”). Se punkt 1.4 i rundskriv nr. 41-01.
Grunnstønad og hjelpestønad til personer som ikke er pensjonister skal gis i bostedslandet. Etter den nordiske konvensjonen anses en person å være bosatt i det landet der vedkommende er folkeregisterført, jf. konvensjonen artikkel 1 nr. 1 pkt. 6.
Se for øvrig punkt 6.2 i EØS-rundskrivet nr. 40-06 om grunnstønad og hjelpestønad til personer som ikke mottar pensjon fra folketrygden.
Grunnstønad og hjelpestønad til pensjonister skal beregnes etter den samme trygdetiden som grunnpensjonen blir beregnet etter, jf. folketrygdloven § 6-6. Dersom grunnpensjonen er avkortet, skal grunnstønaden og hjelpestønaden avkortes tilsvarende. Dette gjelder også når grunnpensjonen er avkortet etter artikkel 10 i den nordiske konvensjonen. Se nærmere om artikkel 10 i punkt 3.2 i rundskriv nr. 41-03.
Se for øvrig punkt 6.3 i EØS-rundskrivet nr. 40-06 om grunn- og hjelpestønad til pensjonister.