Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet 27.01.2012, Fagstab ytelser, kontor pensjon.
Sist endret 04.08.2014, av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Ytelsesavdelingen
jf. punkt 19.7
[Endret 4/14]
Europaparlamentets og Rådets forordning 883/2004 og 987/2009 trådte i kraft for EFTA/EØS-landene Norge, Island og Liechtenstein 1. juni 2012. Forordningene erstatter tidligere Rådsforordning 1408/71 og 574/72. Tidligere forordninger og rundskriv finnes under Hovednr. 40.
Det følger av artikkel 4 i forordning 987/2009 at all utveksling av trygdeinformasjon mellom medlemslandene skal skje elektronisk og ikke i form av papirblanketter. De elektroniske blankettene kalles SED (Strucrured Electronic Documents). Det er laget egne serier av SED’er for de forskjellige fagområdene. For pensjoner anvendes SED’er i P-serien. Se rundskriv til kapittel 0 under hovednr. 45 og oversikt og veiledning i vedlegg til dette rundskrivet.
Norge vil i en overgangsperiode fram til den elektroniske løsningen er på plass fortsette med å bruke E-blanketter framfor SED på pensjonsområdet.
Alderspensjon kommer inn under EØS-avtalens regler. Dette følger av artikkel 3 nr. 1 bokstav e i forordning 883/2004 og forskrift om inkorporasjon av trygdeforordningene i EØS - avtalen. Beregningsreglene for pensjoner står i artikkel 50-60 i forordningen 883/2004.
Forordning 883/2004 gjelder for personer som er statsborgere av en medlemsstat og for flyktninger/statsløse som er eller har vært omfattet av trygdelovgivningen i en medlemsstat. Jf. artikkel 2 nr. 1 i forordningen. Det betyr at også ikke yrkesaktive har rettigheter etter forordningene. Dette til forskjell fra Forordning 1408/71 som kun ga direkte rettigheter til de yrkesaktive.
De nevnte gruppenes familiemedlemmer er også omfattet. Det er ikke stilt krav til at disse må være statsborgere av et EU/EØS-land. Av artikkel 2 nr. 2 fremgår det at gjenlevende etter tredjelandsborgere også er omfattet hvis de selv er statsborgere av et medlemsland.
Forordningens regler medfører at folketrygdlovens regler om forutgående og fortsatt medlemskap kan fravikes. Medlemskap i andre EØS-lands trygdeordninger kan anvendes til sammenlegging for å fylle inngangsvilkårene for rett til pensjon. I forhold til ikke-yrkesaktive personer, og forordningens bestemmelser i artikkel 6 om sammenlegging av trygdetid, er det i vedlegg IX til forordning 883/2004 og vedlegg VI til EØS-avtalen gitt unntak for Norge fra å innvilge pensjon etter ikke-yrkesaktive personer som ikke har vært bosatt i Norge i minst tre år.
Alderspensjon beregnes etter folketrygdlovens beregningsregler, jf. artikkel 52 nr. 4 og vedlegg VI til EØS-avtalen. Folketrygdlovens beregningsregler for alderspensjon er pro rata beregningsregler og gir derfor vanligvis det samme resultat som beregning etter EØS - forordningen. Se nærmere om beregningsreglene i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45. Pro rata beregning etter forordningen er aktuelt for alderspensjoner i tilfeller som nevnt under punkt 19.4. Se nærmere punkt 3.3 om fastsettelse av pensjonsytelse.
Etter artikkel 57 nr. 1 er et land ikke forpliktet til å gi ytelser basert på medlemstid som samlet er kortere enn ett år, med mindre landets lovgivning gir slik rett. Andre land hvor det er opptjent pensjonsrettigheter, skal ved sin prorataberegning av pensjon medregne slike medlemsperioder, se punkt 3.5 i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Ettersom folketrygdloven ikke åpner for å gi rett til pensjon basert på kortere medlemstid enn ett år, kreves det således at vedkommende har vært medlem i folketrygden i minst ett år for at det skal kunne foreligge rett til pensjon etter EØS-avtalens regler. Flere medlemskapsperioder kan legges sammen for å oppfylle dette kravet. Det skal i denne sammenheng bare regnes med faktiske medlemsperioder, ikke godskrevne poengår. Alle medlemskapsperioder medregnes, også perioder før 1.1.67. Perioder med løpende kontantytelser i form av sykepenger, fødselspenger, svangerskapspenger, adopsjonspenger, omsorgspenger mv., samt perioder med dagpenger under arbeidsløshet, likestilles med arbeidsperioder. Det er imidlertid viktig å være oppmerksom på norsk unntak til art. 6 vedrørende sammenlegging av perioder, se vedlegg XI til forordning 883/2004 eller vedlegg VI til EØS-avtalen. Se også punkt 19.3 i dette rundskrivet.
Bestemmelsene i artikkel 57 nr. 3 inneholder regler om unntak fra kravet til minst ett års medlemskap, slik at dersom vedkommende ikke har minst ett års medlemstid i noe EØS - land, og Norge er det landet der vedkommende sist var medlem, skal vi likevel utbetale pensjon, forutsatt at folketrygdlovens vilkår om forutgående medlemskap kan oppfylles gjennom sammenlegging. Alderspensjonen beregnes da etter folketrygdlovens regler som om all EØS-trygdetid hadde vært i Norge. Se punkt 3.4 i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Det er viktig å væreoppmerksom på at selv om folketrygdloven ikke åpner for å gi rett til pensjon basert på kortere medlemstid enn ett år, er ikke forordningen til hinder for å gi slik rett. Det finnes EØS-land som har nasjonal lovgivning som åpner for dette. Saker der medlemmet har oppgitt å ha kortere opphold i et annet EØS-land enn ett år skal således også behandles som et krav om pensjon i det andre landet, se avsnitt 19.9.3 nedenfor.
Trygdetid i andre EØS-land kan anvendes til sammenlegging for å fylle vilkåret om minst tre års trygdetid, jf. folketrygdloven § 19-2 første ledd. Alderspensjonen kan dermed komme til utbetaling med 1/40 eller 2/40 grunnpensjon/tilleggspensjon/pensjonstillegg.
Forordning 883/2004 omfatter både yrkesaktive og ikke-yrkesaktive personer jvf. artikkel 6 i forordningen. Som hovedregel skal opptjeningstid legges sammen hvis det er nødvendig for å fylle vilkårene i et lands lovgivning om en minste trygde- eller opptjeningstid. Det er imidlertid viktig å være oppmerksom på at personer som ikke har vært yrkesaktive verken i en eller flere medlemsstater kun har rett til pensjon etter forordningen ved sammenlegging dersom de har vært fast bosatt i Norge i minst tre år innen utgangen av det 66 året. Se vedlegg XI til forordningen og vedlegg VI til EØS-avtalen.
Unntaksbestemmelsen til artikkel 6 tilsvarer bestemmelsen i Nordisk konvensjon om trygd av 18. august 2003, artikkel 8 nr. 1. som fortsatt gjelder for ikke yrkesaktive statsborgere av tredjeland. Konvensjonsteksten og rundskrivet til denne er tatt inn i hovednummer 41.
Ved anvendelse av prinsippet om sammenlegging er det kun de trygdetidsperioder som er dokumentert av et annet medlemsland på SED P5000 som skal tas i betraktning.
Folketrygdlovens beregningsregler for alderspensjon er pro rata beregningsregler. Folketrygdlovens regler gir derfor vanligvis det samme resultat som beregning etter forordning 883/2004. I EØS-avtalen er det derfor gitt unntak for Norge fra å beregne alderspensjoner pro rata etter artikkel 52, jf. artikkel 52 nr. 4 som for Norge sin del åpner for å anvende nasjonale beregningsregler på alderspensjon. Dette gjelder alle alderspensjoner unntatt uføre- og gjenlevendepensjoner som går over til alderspensjon, jf. vedlegg VIII til forording 883/2004 og vedlegg VI til EØS-avtalen.
Selv om alderspensjonen blir beregnet etter kortere trygdetid enn 3 år som følge av sammenlegging med medlemstid i andre EØS–land, beregnes alderspensjonen etter folketrygdens regler, dvs. med 1/40 eller 2/40.
Pro rata beregning av alderspensjon etter artikkel 52 nr. 1 for sammenligning er dermed bare nødvendig ved
Beregningsreglene er nærmere beskrevet i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Uførepensjon fra det enkelte land skal avløses av alderspensjon etter landets lovregler, jf. artikkel 48 i forordning 883/2004. Det samme gjelder pensjon til gjenlevende ektefelle.
Uførepensjon og pensjon til gjenlevende ektefelle fra folketrygden skal omregnes ved overgang til alderspensjon. Ved overgangen skal det bl.a. foretas en ny sammenliknende beregning etter EØS-reglene, jf. punkt 19.4. Det må da vurderes om trygdetid i Norge etter uføretidspunktet og gjenlevendes egen opptjening får innvirkning på pensjonsgrunnlaget.
I tilfeller hvor det ikke er tjent opp ny trygdetid etter uføretidspunktet eller gjenlevendes egen opptjening ikke får innvirkning på pensjonsgrunnlaget er det allikevel nødvendig å gjøre en sammenlignende beregning hvis uførepensjonen eller pensjonen til gjenlevende har vært pro rata beregnet. Dette følger av de ulike pro rata beregningsregler på uføre- og gjenlevendepensjon versus alderspensjon. Uføre- og gjenlevende pensjon beregnes pro rata i måneder mens alderspensjon beregnes pro rata i år. Se også punkt 3.4 i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Ved vurderingen av om en person fyller vilkåret om minste pensjonsnivå ved 67 år etter folketrygdloven § 19-11, skal det om nødvendig tas hensyn til opptjening i land Norge har trygdeavtale med som gir rett til pensjon gjennom sammenlegging. Dette gjelder opptjening i EØS-land (inkl. Sveits), USA, Chile, Israel, Australia, Canada, Quebec og fremtidige avtaler som gir rett til pensjon etter sammenlegging av trygdetid. Det samme gjelder dersom søkeren omfattes av avtalen med Storbritannia eller Portugal.
Det kreves minst 1 måneds (30 dager) opptjening til sammen i det enkelte avtaleland for at opptjeningstiden i landet skal kunne anvendes ved proratisering av minste pensjonsnivå.
Reduksjonen av minstekravet gjøres ved å proratisere minste pensjonsnivå etter forholdet mellom trygdetid i Norge og samlet trygdetid i Norge og aktuelle avtaleland. Dette gjør det enklere å fylle vilkåret for tidliguttak for personer som har opptjent trygdetid i avtaleland. Regelen virker slik at jo lavere trygdetiden i Norge er i forhold til samlet trygdetid i avtaleland, jo lavere blir kravet til minste pensjonsnivå ved 67 år.
Regelen om proratisering av minste pensjonsnivå er nærmere beskrevet i rundskriv til folketrygdloven § 19-11.
[Tilføyd 4/14, Endret 8/14]
Arbeids- og sosialdepartmentet har kommet til at Norge har plikt etter forordningen artikkel 5 om likebehandling til å likestille uførhet konstatert i et annet EØS-land med uførhet konstatert i Norge, for så vidt gjelder skjermingstillegget. Begrunnelsen for dette er at skjermingstillegget skal kompensere for manglende opptjeningsmuligheter på grunn av uførhet, samtidig som størrelsen av det helt ut knytter seg til opptjeningen i Norge
Dette innebærer at det skal gis skjermingstillegg til personer som ikke mottar norsk uførepensjon ved 67 år, men mottar uførepensjon fra et annet EØS-land når denne går over til alderspensjon. Overgangen fra uførepensjon til alderspensjon i andre EØS-land vil i regelen skje tidligere enn ved 67 år, men situasjonen skal likestilles med en norsk aldersovergang, for så vidt gjelder rett til skjermingstillegg fra 67 år.
I praksis vil dette gjelde tilfeller hvor det ikke er satt fram krav om eller hvor det er gitt avslag på norsk uførepensjon. Når det kreves norsk alderspensjon, vil den utenlandske pensjonen ofte allerede ha gått over til en alderspensjon.
Skjermingstillegget beregnes etter bestemmelsene i § 19-9 a på grunnlag av uføregraden i den utenlandske uførepensjonen på det tidspunktet denne gikk over til alderspensjon.
Personer som tilhører de aktuelle årskullene født fra 1944 som kan ha rett til skjermingstillegg, og som allerede mottar norsk alderspensjon, tas opp til behandling dersom det settes fram krav eller NAV blir oppmerksom på dem av andre grunner. I så fall etterbetales skjermingstillegg med virkning fra måneden etter fylte 67 år, men tidligst fra 1. februar 2012, da ordningen ble innført.
Artikkel 7 i forordning 883/2004 opphever bostedsvilkår gitt i nasjonal lovgivning. Dette medfører at folketrygdlovens krav om fortsatt medlemskap i trygden (§ 19-3 første ledd) fravikes, idet kontantytelser skal utbetales uavhengig av hvilket EØS - land vedkommende bor i. Det kan gjøres unntak for såkalte "ikke - avgiftsbaserte ytelser" etter artikkel 70 i forordningen. Unntakene fra fri eksport som er nevnt nedenfor for Norges del er definert i Vedlegg X til forordning 883/2004, jf. Vedlegg II a og Vedlegg VI til EØS-avtalen.
Forordning 883/2004 artikkel 7 medfører” fri eksport” av alderspensjon til andre EØS-land for personer som kommer inn under forordningens personkrets (EØS-borgere). Personkretsen som har rett til eksport utvides imidlertid p.g.a. bestemmelser i Nordisk konvensjon, slik at retten til eksport er uavhengig av statsborgerskap.
Nordisk konvensjon artikkel 9 gir rett til fri eksport av grunnpensjon innenfor hele EØS-området. Dette gjelder alle som omfattes av personkretsen i Nordisk konvensjon, også statsborgere fra land utenfor EØS-området (tredjelandsborgere), jf. artikkel 3 nr. 2 bokstav a i konvensjonen. Se rundskriv til Nordisk konvensjon.
Artikkel 70 i forordning 883/2004 bestemmer at visse ytelser som kommer inn under forordningen likevel skal være unntatt fra regelen om opphevelse av bostedsvilkåret i artikkel 7. Dette gjelder bestemte såkalte "ikke - avgiftsbaserte ytelser".
I Vedlegg X til forordning 883/2004, jf. Vedlegg VI i EØS-avtalen, er det angitt hvilke pensjonsytelser som skal være unntatt fra retten til eksport. Disse ytelsene er også unntatt fra eksport i folketrygdloven. For alderspensjonister gjelder dette:
En del pensjoner er blitt omregnet etter tidligere nordisk konvensjon av 15. juni 1992 artikkel 27 nr. 4 som gjaldt fra 1. januar 1994 til 1. september 2004. En alderspensjonist som har fått garantitillegg som følge av omregningen og senere flytter til et annet nordisk land eller til et EØS-land utenfor Norden, beholder garantitillegget.
Følgende SED’er i P-serien er aktuelle for alderspensjon:
P2000 |
Krav om alderspensjon (31 landsspesifikke SED) |
P5000 |
Trygdetid |
P4000 |
Opplysninger om trygdetid (Opplysninger som gis på denne SED skal være gitt av søkeren) |
P6000 A-I |
Melding om vedtak om pensjon |
P7000 |
Samlet melding om vedtak |
Se for øvrig vedlegg til hovednr. 45 ’Oversikt over P-SED’er’.
Norge vil i en overgangsperiode, fram til den elektroniske løsningen er på plass fortsette med å bruke E-blanketter framfor SED på pensjonsområdet. Norge vil i overgangsperioden kunne motta SED’er fra andre medlemsland.
Veiledning til SED’er i P-serien er gitt i vedlegg til dette rundskrivet.
Et krav om pensjon i et EØS-land er samtidig et krav om pensjon i andre EØS-land hvor vedkommende har opptjent pensjonsrettigheter. Kravet skal behandles i alle de aktuelle landene. Om kravfremsettelse, se punkt 21.2 i rundskrivet til kapittel 21 under hovednr. 45.
Behandlingen av kravet koordineres av trygdeinstitusjonen i det landet der søkeren bor, forutsatt at vedkommende har opptjent rettigheter i dette landet. I Norge er det NAV Pensjon Oslo som har denne koordineringsoppgaven og er behandlende institusjon i alderspensjonssaker. Krav fremsatt til NAV skal sendes videre til andre berørte EØS-land, slik at det kan bringes på det rene hvilke pensjonsrettigheter vedkommende har der. Andre land skal ha underretning om Norges vedtak i alderspensjonssaken både ved innvilgelse, avslag og endring.
Når det gis alderspensjon fra Norge, kan det føre til at pensjon som allerede er gitt fra andre land blir endret.
Selv om alderspensjon fra Norge gis etter full opptjening (40 års trygdetid), kan søkeren i tillegg ha rett til pensjon fra annet EØS-land der han eller hun har opptjent pensjonsrettigheter.
Andre EØS-land - både dem vi har trygdeavtale med og land vi ikke har slik avtale med - kan ha nasjonale regler som kan gi en person rett til ytelser selv om vedkommende er bosatt i Norge. I slike saker benyttes også SED’ene til å oversende krav. Dersom det andre landet er et nordisk land er det viktig at det på SED’ene tydeliggjøres at saken faller inn under Nordisk konvensjon.
For personer bosatt utenfor Norge som søker om alderspensjon fra Norge med virkning fra tidligst 1. januar 2011, er det i samråd med Arbeidsdepartementet besluttet at NAV kan innvilge hel alderspensjon, dersom bruker ikke har angitt ønsket uttaksgrad. Dersom bruker ikke har rett til hel alderspensjon innvilges høyeste mulige grad. Bakgrunnen for dette er at NAV unngår ekstra saksbehandling for å avklare ønsket grad. Dersom NAV av andre årsaker i forbindelse med kravet har kontakt med bruker, bør ønsket grad likevel avklares før vedtaket fattes.
Krav fra en person som er bosatt i Norge skal settes fram for NAV. Dette kan skje ved henvendelse til navkontor, ved kravfremsettelse i Din pensjon eller ved å sende kravet til NAV Pensjon. Krav om alderspensjon der bruker har vært eller er bosatt i et avtaleland skal behandles av NAV Pensjon Oslo.
Vanligvis starter en EØS-sak samtidig med den norske pensjonssaken, og det skal fremgå av den norske kravblanketten hvorvidt vedkommende har vært bosatt eller arbeidet utenfor Norge etter fylte 16 år. Andre indikasjoner på at det kan være rettigheter i andre land kan f.eks. være utenlandsk navn/statsborgerskap. Opptjeningsregisteret og folkeregisteret kan også gi indikasjoner på utenlandsopphold. Dersom krav fremsettes gjennom Din Pensjon, og bruker har oppgitt å ha vært bosatt utenfor Norge, vil kravet komme til manuell behandling.
Det er imidlertid viktig å være oppmerksom på at det også er mange saker som oppstår/oppdages på andre måter. Eksempler på hvordan EØS-alderspensjonssaker oppdages/oppstår kan være:
For ytterligere opplysninger om kravframsettelse og kravdato, se punkt 21.2 i rundskrivet til kapittel 21 under hovednr. 45.
Etter artikkel 50 nr. 3 kan en person anmode om at alderspensjonen i et annet EØS-land stilles i bero. Dersom en person i forbindelse med framsettelse av krav om norsk pensjon uttrykkelig ber om at alderspensjon fra ett eller flere land stilles i bero må dette angis på P2000 ved oversendelse av kravet. Dette følger av at andre land kan ha lignende bestemmelser som Norge om gradvis økning av pensjonen ved utsatt uttak, men slik at det forutsetter at det er satt fram et krav, for eksempel prosentvis økning av pensjonen ved utsatt uttak så lenge søknad er satt fram ved pensjonsalderen i landet.
SED’er skal fylles ut og sendes til berørte land i alle tilfeller der søkeren har opplyst å ha bodd og eller arbeidet i et annet EØS-land uavhengig av forholdets lengde. Selv om landene i henhold til forordningen ikke er pålagt å tilstå pensjoner for medlemskapsperioder som har vart kortere enn 12 måneder, er det enkelte land som har nasjonal lovgivning som innebærer at pensjon kan tilstås for kortere perioder, og det er da viktig at disse kravene oversendes.
I enkelte, spesielle tilfeller kan det vurderes om det er tilstrekkelig å sende en forenklet forespørsel på SED P5000 og P4000, for eksempel der medlemmet mener at han/hun ikke har opptjent rettigheter i det aktuelle landet. NAV fyller da ut en P5000 og P4000. En slik forenklet rutine bør bare brukes i tilfelle der det er svært korte opphold i det andre landet (mindre enn ett år). Har oppholdet vært av lengre varighet, bør NAV sende over saken etter retningslinjene gitt nedenfor.
Det kan oppstå tilfeller der søkeren ikke ønsker å fremsette krav om pensjon i det andre landet. I slike saker skal NAV orientere søkeren om at kravet om pensjon fra folketrygden også er et krav om pensjon fra det andre landet, jf. artikkel 45 i forordning 987/2009 og artikkel 50 i forordning 883/2004, og at saken må sendes til det berørte landet. Dersom søkeren fremdeles ikke ønsker dette, bør NAV få en skriftlig bekreftelse på dette fra bruker som legges ved saken når den sendes til berørt land.
I slike tilfeller kan det også vurderes om det er tilstrekkelig å sende en forenklet forespørsel på SED P5000 og P4000. Denne rutinen er beskrevet i punktet ovenfor, ”Opphold i andre EØS-land på mindre enn ett år”.
Oversendelsen skal inneholde:
Andre land kan ha andre vilkår for rett til alderspensjon og andre krav til dokumentasjon enn vi har. I noen tilfeller ber derfor andre land om tilleggsopplysninger. P9000 brukes til å besvare forespørsler sendt i P8000.
I tilfeller hvor NAV som kompetent institusjon skal oversende tilleggsopplysninger til berørte institusjoner, uten å ha mottatt en forespørsel om det, skal SED P10000 brukes
Om utfylling av SED’er i P-serien, se SED-veiledningen i vedlegg til dette rundskrivet.
Personer som bor i Norge, men ikke har vært medlem i trygden her, kan sette fram krav om pensjon fra andre EØS-land gjennom NAV. I disse tilfellene sendes SED P2000 og P4000.
Krav om alderspensjon etter EØS-reglene avgjøres av NAV Pensjon Oslo.
Når vilkårene om alderspensjon er oppfylt etter folketrygdlovens regler uten sammenlegging, skal det fattes et foreløpig vedtak om alderspensjon. NAV sitt vedtak er foreløpig inntil alle berørte land har behandlet søknaden og NAV har fattet endelig vedtak gjennom sluttbehandling av saken.
Når NAV har mottatt vedtak fra alle berørte land, fattes det endelige vedtaket. P7000 fylles ut og sendes berørte land. Det portable dokumentet P1 (tilsvarer P7000) sendes bruker.
Dersom folketrygdlovens inngangsvilkår (§19-2) ikke er oppfylt og det på vedtakstidspunktet ikke er mottatt bekreftede opplysninger om at vedkommende hadde forutgående trygdetid i annet avtaleland, kan det ikke avgjøres om inngangsvilkårene for rett til pensjon er oppfylt. NAV fatter et foreløpig vedtak om avslag hvor det fremgår hvorvidt de øvrige vilkår for pensjon er oppfylt. Dersom det ikke foreligger rett til foreløpige ytelser fra berørte land, kan NAV fastsette et forskudd, jf. punkt 22.2 i rundskrivet til kapittel 22 under hovednr. 45.
Dersom kravet til minste pensjonsnivå ved fylte 67 år ikke er oppfylt med norsk trygdetid, kan minstepensjonsnivå proratiseres, jf. punkt 19.6. I slike saker må NAV innhente trygdetid fra berørte EØS-land og andre aktuelle avtaleland slik at man kan proratisere minste pensjonsnivå etter folketrygdloven § 19-11 (proratabrøken anvendes kun i vilkårsprøving og ikke i pensjonsberegningen). Dette gjelder uavhengig av om brukeren er bosatt i Norge eller i et annet EØS-land. Se rundskrivet til folketrygdloven § 19-11.
Det kan være aktuelt å gjøre en eller flere mellombehandlinger før endelig vedtak fattes for eksempel dersom flere avtaleland er involvert og opptjening/trygdetid i ett avtaleland ikke er nok for å få innvilget graden det er søkt om. Siden minstekravet til pensjonens størrelse ved 67 år reduseres forholdsmessig med trygdetiden i Norge og avtaleland økes sannsynligheten for å nå opp på minstekravet med, jo flere avtaleland vi har fått dokumenterte trygdetidsopplysninger fra. For EØS-land er det kun opptjeningstid/trygdetid dokumentert på P5000 som kan anvendes i proratisering av minstepensjons nivå.
Dersom søkeren henvender seg til NAV før det er aktuelt å søke om alderspensjon fra folketrygden, skal NAV oversende aktuelle SED’er til berørte land. Bruker behøver ikke fremsette krav om norsk alderspensjon.
I en del tilfeller blir pensjon tilstått fra andre land før medlemmet har fylt 62 år. Når medlemmet får alderspensjon fra Norge, må det meldes fra til det andre pensjonslandet om at norsk pensjon er innvilget. NAV skal oversende følgende til berørte land:
Det andre landet vil vurdere pensjonen på nytt ihht. til EØS-reglene, jf artikkel 50 nr. 4. I noen tilfeller kan dette medføre reguleringer i den utenlandske pensjonen, og medlemmet kan i noen tilfeller få melding om dette direkte fra det andre landets pensjonsordning.
Dersom det er tilstått forsørgingstillegg, kan den utenlandske pensjonen påvirke tilleggets størrelse, se punkt 3.11 og 3.12 i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Forsørgingstillegg for barn er i henhold til art. 69 i forordningen definert som et tillegg til pensjonen og skal beregnes etter bestemmelsene i art. 52 i forordning 883/2004, se punkt 19.4. Se nærmere om barnetillegg til alderspensjon i punkt 3.12 i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Når det gjelder ektefelletillegg til alderspensjon, se punkt 3.11 i rundskrivet til kapittel 3 under hovednr. 45.
Krav fra personer bosatt i annet EØS-land skal behandles av NAV Pensjon Oslo. NAV Pensjon Oslo er berørt institusjon i saken. Disse kravene mottas fra institusjonen i det behandlende landet.
Når NAV har fattet vedtak om norsk pensjon skal følgende oversendes behandlende institusjon:
Dersom NAV ser at det vil ta tid å behandle saken skal P5000 oversendes behandlende institusjon så snart som mulig og uavhengig av om norsk vedtak er fattet.