Utarbeidet av Rikstrygdeverket Internasjonalt kontor 15.04.2004.
Endret av NAV Drift og utvikling, Fag drift og utvikling, Pensjon og ytelser 23.08.2006, jf overskriftene:
Merknader til forskriften
§ 2 a - Sykestønadsdel
§ 2 b - Pensjonsdel
§ 3 c - Avgiftssatser for frivillig medlem
Forskriftens § 4 - Misjonærer og visse andre grupper
Forskrift om utsendte arbeidstakere fra USA og Canada
Bestemmelsen er en generell hjemmel til å gi bestemmelser for særskilte medlemsgrupper.
Oppregningen i bestemmelsen tar ikke sikte på å være uttømmende. Persongruppene kan variere fra år til år.
De særlige reglene for avgift med hjemmel i § 23‑4 blir som regel først fastsatt i månedsskiftet januar/februar i det år de gjelder for. Med mindre annet er bestemt anbefales det at trygdekontorene benytter foregående års avgiftssatser for tidsrommet fra årsskiftet fram til gjeldende satser er offentliggjort. Eventuelle differanser gjøres opp så raskt som mulig ved etteroppgjør.
[Endret 2/05, 8/06]
Forskriften er fastsatt ved Kgl.res. av 27. januar 2006 med hjemmel i stortingsvedtak av 24. november 2005 , jf. folketrygdloven § 23-4.
Forskriften gjelder alle medlemmer i folketrygden med inntekt som ikke er skattepliktig til Norge. Den vil også gjelde uavhengig av hvor beskatning foretas for personer som er medlem i folketrygden etter § 2-7 og § 2-8 , samt for personer som i henhold til trygdeavtaler/EØS-avtalen opprettholder medlemskap i folketrygden under arbeid i utlandet.
Bestemmelsene om avgiftsgrunnlag gjelder alle gruppene nevnt ovenfor, både pliktige og frivillig medlemmer som trygdekontorene skal fastsette avgiftsgrunnlag for.
Avgiftsgrunnlaget består av det enkelte medlems samlede personinntekt, se merknader til § 23-3.
For personer som opptas som frivillige medlemmer i folketrygden for deler av kalenderåret, og som ikke har inntekt i tidsrommet det søkes medlemskap for, men har arbeidsinntekt i øvrige deler av året, er det personinntekten for hele året som skal legges til grunn. Den delen av årsinntekten som ved forholdsmessig beregning faller på det tidsrommet vedkommende er frivillig medlem, utgjør avgiftsgrunnlaget. Dette gjelder likevel ikke dersom vedkommende allerede på annet grunnlag har betalt medlemsavgift til folketrygden av inntekten.
[Endret 2/05, 8/06]
Avgiftsgrunnlaget for sykestønad mv. (Kapitlene 5, 8, 9 og 14) er all personinntekt, jf. merknadene til § 23-3 andre ledd - "lav sats".
Bestemmelsen om at avgiften ikke må overstige 25 % av inntekten over 29 600 kroner bevirker at overgangen til full avgiftsbelastning ikke skjer med en gang inntekten overstiger minstegrunnlaget. Hvis inntekten overstiger 29 600 kroner året, skal det beregnes avgift av hele inntekten (det skal ikke først trekkes fra 29 600 kroner), men avgiftsbeløpet må ikke overstige 25 % av differansen mellom den reelle inntekten og minstegrunnlaget (29 600 kroner). Tilsvarende bestemmelse er gitt under § 2 b. Beregning etter 25-prosent-regelen må gjøres separat for sykestønadsdel og pensjonsdel.
Eksempel:
En norsk-amerikaner som har bosatt seg i Norge har en brutto Social Security-pensjon på 2 500 kroner per måned eller 30 000 kroner i året.
Regnet etter ordinære bestemmelser ville avgiften bli:
30 000 kroner x 3 ( = lav sats 2005) |
= 900 kroner |
100 |
Med 25-prosent-regelen får vi:
30 000 — 29 600 kroner x 25 |
= 100 kroner |
100 |
25-prosent-regelen gir her det gunstigste resultat og skal anvendes. Årsavgiften blir derved 400 kroner.
Når avgiftssatsen er 3 % for et pliktig medlem 2006 i sykestønadsdelen, lav sats, jf. § 2 bokstav a, i vedtak til § 23-3, skal avgift beregnes etter 25-prosent-regelen for inntekt mindre enn 33 636 kroner (avrundet).
For frivillig medlemskap vil avgiftssatsen som skal anvendes ved beregning av avgiften til trygdekontoret variere etter stønadsomfang og skatteforhold og eventuelt arbeidsgivers avgiftsforhold. Jo høyere avgiftssatsen er, desto høyere inntekt blir undergitt 25-prosent-regelen.
[Endret 2/05, 8/06]
Avgiftsgrunnlaget for pensjonsdelen (kapitlene 4, 6, 7, 10 til 13 og 15 til 19) er pensjonsgivende inntekt, se merknader til § 3-15, dvs. personinntekt som nevnt under overskriftene "mellomsats" og "høy sats" i merknader til § 23-3, brutto inntekt av arbeid i årene fra og med medlemmet fyller 17 år, til og med det året vedkommende fyller 69 år.
Er inntekten i 2006 under 29 600 kroner, skal det ikke kreves avgift, og avgiften må ikke utgjøre mer enn 25 % av differansen mellom den beregnede pensjonsgivende inntekt og 29 600 kroner, som nevnt under § 2 a.
Beregnes avgiften av trygdekontoret etter satsen 7,8 % (pliktig medlem 2006 , jf. § 3 a annet avsnitt), må årsinntekt under 43 023 kroner (avrundet) behandles etter 25-prosent-regelen.
Er avgiftssatsen til pensjonsdelen 23,7 % (frivillig medlem 2006 med rett til yrkesskadestønad), skal avgift beregnes etter 25-prosent-regelen for årsinntekter mindre enn 569 230 kroner (avrundet) .
Det kan forekomme personer som driver selvstendig næringsvirksomhet, og som betaler skatt og avgifter til folketrygden gjennom skattemyndighetene etter satsene for selvstendig næringsvirksomhet, uten at vedkommende er pliktig medlem i folketrygden. Vilkårene for at en næringsdrivende er pliktig medlem er at vedkommende er bosatt i Norge (har oppholdt seg eller har til hensikt å oppholde seg i Norge i minst ett år), jf. lovens § 2‑1 , eller at vedkommende i tillegg til næringsvirksomheten tar arbeid i annens tjeneste, jf. lovens § 2‑2 .
§ 2 c bestemmer at personer som er medlemmer i folketrygden etter § 2‑7 eller § 2‑8 , skal betale differansen mellom den fulle avgift og den avgift som betales til skattemyndighetene, til trygdemyndighetene. Tabellen med avgiftssatser i forskriften gir ikke svar på hvilken avgiftssats trygdekontoret skal anvende i slike tilfeller. Den må derfor regnes ut særskilt i henhold til § 2 c.
Selvstendig næringsdrivende som er bosatt i Norge, men som helt eller delvis driver sin virksomhet i utlandet, skal henvende seg til Folketrygdkontoret for utenlandssaker med spørsmål om medlemskap eller avgift.
Dersom virksomheten drives i et annet EØS-land gjelder særlige retningslinjer, se EØS-rundskrivet nr. 40-23/24.
Personer som er pliktig medlem i folketrygden i henhold til § 2‑1 til § 2‑5 , skal betale ordinære avgifter. For nærmere redegjørelse om disse, se merknader til § 23‑3.
Det samme gjelder personer som er medlem i folketrygden i henhold til lovvalgsregler i trygdeavtaler eller EØS-avtalens trygderegler.
Persongruppene nevnt ovenfor betaler ofte trygdeavgiften sammen med skatten, slik at det bare unntaksvis vil være trygdekontorets oppgave å fastsette og innkreve avgift.
Arbeidstakere med pliktig medlemskap begrenset til ytelser ved yrkesskade, jf. lovens § 2-4 andre punktum, er imidlertid i henhold til fast praksis unntatt fra avgiftsplikten. Tilsvarende gjelder for personer med medlemskap begrenset til ytelser ved yrkesskade og dødsfall, jf. lovens § 2‑6 . Se imidlertid § 3 b under vedrørende sjømenn. Unntaket gjelder bare arbeidstakerens avgiftsplikt, og har ikke nødvendigvis betydning for arbeidsgiverens plikt til å betale arbeidsgiveravgift.
Bestemmelsen omhandler en særskilt avgiftsplikt for arbeidsgivere til personer som nevnt i § 2-6 første ledd bokstav a), dvs. utenlandske sjøfolk bosatt i utlandet, som er arbeidstakere på norske skip i utenriksfart registrert i det ordinære skipsregisteret (NOR).
Spørsmål vedrørende avgiften rettes til Sentralskattekontoret for utenlandssaker, Sandnes.
[Endret 2/05, 8/06]
Frivillige medlemmer i henhold til vedtak etter § 2‑7 eller § 2‑8 skal betale trygdeavgift for de stønadsformer som de etter vedtaket er omfattet av.
Med "medlemsavgift" menes for slike medlemmer summen av de avgifter og tilskudd som betales for tilsvarende trygdedekning for vanlige medlemmer, dvs. trygdeavgift + arbeidsgiveravgift + tilskudd fra staten.
Den del eller de deler av medlemsavgiften for frivillige medlemmer som ikke betales på ordinær måte gjennom skattemyndighetene (trygdeavgift, arbeidsgiveravgift og statstilskuddsandel), betales til trygdekontoret. Tabellen i forskriftene viser hvilke avgiftssatser som skal anvendes av trygdekontoret ved forskjellig omfang av trygdedekning, og ulike forhold vedrørende skatteplikt og betaling av arbeidsgiveravgift.
For personer som tas opp i folketrygden i henhold til § 2‑7 er det to muligheter for trygdedekning:
• Sykestønad m.v., kapitlene 5, 8, 9 og 14.
• Full trygdedekning etter loven.
For medlemmer som tas opp i henhold til § 2‑8 foreligger det et tredje alternativ for trygdedekning, jf. § 2-9. Etter denne bestemmelse kan det gis opptak som utelukkende omfatter kapitlene 4, 6, 7, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 18 og 19.
Avgiftssatsene som anvendes for frivillige medlemmer er oppgitt i tabellen i forskriftene. (Sykestønad alene = kolonne 1 + 2, sykestønad og pensjon = kolonne 1 + 2 + 3 + 4.)
For frivillige medlemmer i utlandet vil det imidlertid gjelde begrensninger med hensyn til muligheten for trygdedekning med rett til sykepenger og yrkesskadetrygd, se merknader til § 2-9. Satsene i kolonne 2 og 4 skal tas med i totalavgiften bare når medlemskapet omfatter disse ytelsene.
Ofte gjelder dekningen for sykestønad for personer som lever av pensjon. Avgift av pensjon gir ikke rett til kontantstønad etter kapittel 8, 9 og 14. For slike grupper betales bare avgiften i kolonne 1. Dvs. dersom de ikke skattepliktige, 9,1 %, dersom de er skattepliktige, 5,3 %, eventuelt 2,3 % dersom trygdeavgift betales sammen med skatten ( 2006 -satser).
Om avgift for selvstendig næringsdrivende som er medlem etter § 2‑7 eller § 2‑8 og betaler skatt og avgift gjennom skattemyndighetene, se § 2 c foran.
Fordelingstabellen nedenfor viser de deler trygdeavgiften er sammensatt av.
Deler av totalavgiften i prosent av avgiftsgrunnlaget med virkning fra 1. januar 2006 .
Stønadsområde |
Trygdeavgift |
Arbeidsgiver-avgift |
Tilskudd stat |
I alt |
Sykestønadsdel naturalstønad |
3,0 |
2,3 |
3,8 |
9,1 |
Sykestønadsdel kontantstønad |
|
4,7 1) |
|
4,7 1) |
Pensjonsdel / attføring |
4,8 |
6,2 |
11,4 |
22,4 |
Arbeidsløshetsdel |
|
0,7 |
0,4 |
1,1 |
Yrkesskadetrygd |
|
0,2 |
|
0,2 |
Totalavgift |
7,8 |
14,1 |
15,6 |
37,5 |
1) For frivillige medlemmer i folketrygden med begrenset rett til sykepenger, jf. folketrygdloven § 8‑9 , vil en avgiftssats på 2,3 % gi dekning for stønadsutgiftene.
[Endret 2/05, 8/06]
Bestemmelsen gir departementet fullmakt til å fastsette avgiftssatser som avviker fra det som følger av tabellen for misjonærer mv.
Særskilte satser er fastsatt i forskrift om avgifter til folketrygden for året 2006 for misjonærer mv. som er opptatt i folketrygden i medhold av folketrygdloven § 2-8 , fastsatt av Arbeids- og inkluderingsdepartementet 27. januar 2006.
Avgiften betales til Folketrygdkontoret for utenlandssaker forskuddsvis for minst ett kvartal om gangen. Avgiftssatsene gjelder bare i forhold til inntekt av virksomhet som nevnt i forskriftens § 1 og under forutsetning av at arbeidsgiveren ikke er forpliktet til å betale arbeidsgiveravgift av vedkommendes lønn.
Forskriften gjelder ikke dersom misjonæren vender hjem til Norge for et ferieopphold på mer enn tre måneder, men under ett år. I slike tilfeller må vedkommende søke lokalt trygdekontor om frivillig opptak etter § 2-7 med tilhørende avgiftsplikt, se ovenfor vedrørende satser for frivillig medlemskap. I så fall betales avgiften til det lokale trygdekontor.
Forskriften gir departementet fullmakt til å fastsette supplerende forskrifter om gjennomføringen av bestemmelsen i forskriften.
[Endret 2/05, 8/06]
Med hjemmel i forskriftens § 5 har Arbeids- og inkluderingsdepartementet 27. januar 2006 fastsatt forskrift om avgifter til folketrygden for året 2006 for arbeidstakere utsendt til Norge fra Amerikas Forente Stater og Canada.
Arbeidstakere som er utsendt til Norge, skal betale medlemsavgift til folketrygdens sykestønadsdel. Dette har sammenheng med at trygdeavtalen med USA bare gjelder pensjoner. Personer som er utsendt fra USA vil derfor bare være unntatt fra folketrygdens pensjonsdel.
I forskriften er det fastsatt særlige avgiftssatser. Dersom det ikke foreligger skatteplikt til Norge, betales medlemsavgiften til trygdekontoret. Det skal også betales arbeidsgiveravgift til folketrygdens sykestønadsdel til skattemyndighetene.