Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Fagstab Ytelser 01.01.2011
Bestemmelsen gir regler om satsene for beregning av garantipensjon og må ses i sammenheng med bestemmelsene i § 20-10 om trygdetid og § 20-11 om garantipensjon som beholdning.
Garantipensjonen er grunnsikringen i regelverket for alderspensjon etter kapittel 20, og gis til personer med ingen eller lav opptjening av inntektspensjon. Den sikrer at alle alderspensjonister får en pensjon som minst tilsvarer garantipensjonsnivået ved 67 år.
Garantipensjonen innføres gradvis for personer født mellom 1954 og 1962 (overgangskullene) og fullt ut for personer født i 1963 eller senere, se § 20-19. Overgangskullene vil også være sikret en forholdsmessig andel av minste pensjonsnivå etter kapittel 19, se nærmere § 20-19 og § 19-8.
For å ha rett til garantipensjon må det foreligge minimum tre års trygdetid. Full garantipensjon forutsetter 40 års trygdetid. Personer som ikke har opptjent inntektspensjon vil utelukkende få garantipensjon. Garantipensjon til personer som har opptjent rett til inntektspensjon avkortes med 80 prosent av opptjent inntektspensjon. Når opptjente pensjonsrettigheter overstiger et visst nivå, vil den enkelte kun få utbetalt inntektspensjon. Flertallet av folketrygdens alderspensjonister vil bare få inntektspensjon.
Garantipensjonen ytes etter en ordinær sats og en høy sats avhengig av sivilstand og ektefelle/partner/samboers inntekter og pensjon. Begrunnelsen for en slik differensiering er at to personer som bor sammen vil kunne dele på mange utgifter som enslige må dekke alene.
Satsene utformes slik at de angir et garantipensjonsnivå ved uttak av full pensjon fra 67 år og med full trygdetid. Dersom garantipensjonen tas ut før eller etter 67 år eller den tas ut gradvis, skal beløpet justeres for uttaksalder og uttaksgrad, se § 20-11. Garantipensjonen justeres også for trygdetid. Regler om dette er gitt i § 20-10.
Ordinær sats gis til den som lever sammen med en ektefelle som får foreløpig uførepensjon, uførepensjon eller alderspensjon, eller som har en årlig inntekt, inkludert kapitalinntekt, som er større enn to ganger grunnbeløpet. Hva som menes med kapitalinntekt er nærmere beskrevet i rundskriv til § 3-2 fjerde ledd.
Folketrygdloven § 1-5 har regler om hvem som skal likestilles med ektefeller i lovens forstand. I tillegg til de som er definert som samboere i § 1-5 skal samboere som har levd sammen i 12 av de siste 18 månedene omfattes av bestemmelsen. Det samme gjelder dersom pensjonistens samboer har pensjon eller overgangsstønad etter kapittel 16 og 17 i folketrygdloven forutsatt at pensjonistparet har vært samboere 12 av de siste 18 månedene.
Personer som ikke omfattes av andre eller tredje ledd skal ha garantipensjon med høy sats.
Garantipensjonssatsene fastsettes av Kongen i statsråd og skal reguleres årlig i samsvar med lønnsutviklingen og deretter justert for effekten av levealdersjusteringen for 67 åringer.
På samme måte som for satsene ved minste pensjonsnivå etter § 19-8 skal satsene for garantipensjon tilsvare satsene for minste pensjonsnivå etter § 19-8. Garantipensjon vil først kunne bli utbetalt fra 2016 når personer født i 1954 fyller 62 år. Satsene vil bli regulert i samsvar med bestemmelsene i § 20-18.