Utarbeidet av Rikstrygdeverket, Pensjonskontoret
Sist endret 01.01.2011 av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Fagstab Ytelser
[Endret 1/11]
I § 19-2 er det fastsatt hvilke krav som stilles om forutgående trygdetid for at medlemmet kan få alderspensjon. Hovedregelen er at det kreves minst 3 års trygdetid i perioden fra fylte 16 år og fram til uttak av alderspensjon. Det gjøres unntak for flyktninger i bestemmelsens andre ledd.
I § 19-8 finnes bestemmelser om ha som kreves for å få fullt minste pensjonsnivå. Denne bestemmelsen erstatter ikke kravene til forutgående medlemskap for rett til pensjon i § 19-2.
Medlemskap
Når en person omtales som medlem i trygden i kapittel 19 er det forutsatt at medlemskapet omfatter ytelser etter pensjonskapitlene. Se § 2-10 .
Regler om medlemskap i folketrygden står i lovens kapittel 2. Medlemskapet kan omfatte hele trygden eller bare deler av den. Hovedregelen om medlemskap er at personer som er bosatt i Norge er pliktige medlemmer i trygden ( § 2-1 ). Det samme gjelder som hovedregel personer som er arbeidstakere i Norge ( § 2-2 ). Medlemskapet gjelder i utgangspunktet hele trygden. Kapittel 2 inneholder en rekke presiseringer av hovedreglene, bestemmelser om unntak fra pliktig medlemskap og om adgang til å søke frivillig medlemskap. Det må derfor vurderes konkret i hver sak om søkeren har hatt medlemskap som omfatter pensjonskapitlene. Se rundskriv til kapittel 2.
Når det gjelder personer som søker alderspensjon, skal en være oppmerksom på følgende grupper som ikke har fullt medlemskap i trygden:
Trygdeavtaler
[Endret 1/11]
Trygdeavtaler med andre land kan gi rett til pensjon selv om vilkåret om forutgående medlemskap i folketrygdloven ikke er oppfylt. Mange av trygdeavtalene har bestemmelser om medregning av medlemstid i avtalelandet etter dette landets lovgivning for å fylle vilkåret om forutgående medlemskap. Slike regler finnes i EØS-avtalens trygdedel, i Nordisk konvensjon om trygd og i en rekke andre trygdeavtaler.
Trygdeavtaler kan også ha betydning for hvilket lands trygdelovgivning en person er omfattet av. Dette kan føre til fravik fra folketrygdlovens regler om medlemskap.
Se trygdeavtalene og rundskrivene til disse.
[Endret 1/11]
Det er et vilkår for rett til alderspensjon at vedkommende har minst 3 års trygdetid. Trygdetiden kan være opparbeidet i flere perioder før vedkommende når pensjonsalderen, men periodene må til sammen utgjøre minst tre år (det skal ikke foretas avrunding når det vurderes om minstekravet er oppfylt). Det er heller ikke noe krav at vedkommende faktisk var medlem i folketrygden i 3 hele år. Ett poengår regnes som et helt års trygdetid selv om vedkommende ikke var medlem i trygden hele året, se § 3-5 om fastsettelse av trygdetid. Dersom summen av trygdeperiodene utgjør minst tre år, fastsettes trygdetiden til nærmeste hele år. Dersom vedkommende ikke er medlem i trygden når kravet om alderspensjon settes fram, må retten til alderspensjon også vurderes etter reglene om utbetaling i utlandet i § 19-3.
Eksempel
Erik er født i 15. juni 1943. Han arbeidet i Norge i en periode i 1975 og opptjente pensjonspoeng for dette året. I august 2008 kom han tilbake til Norge og bosatte seg her. Han søkte om alderspensjon fra måneden etter han fylte 67 år i 2010. Eriks trygdetid blir
1. januar 1975 til 31. desember 1975 1 år
1. januar 2008 til 31. desember 2009 2 år
Til sammen 3 år
Erik fyller kravet til 3 års trygdetid i § 19-2
Med trygdetid menes det tidsrom en person har vært medlem i trygden med rett til ytelser etter pensjonskapitlene
Trygdetid med rett til ytelser etter dette kapittel opptjenes fra fylte 16 år og til og med det året vedkommende fyller 66 år. For kalenderår hvor det er opptjent pensjonspoeng medregnes hele året som trygdetid. Kalenderår etter fylte 66 år hvor det er opptjent pensjonspoeng medregnes også som trygdetid. Fra og med inntektsåret 2010 er aldersgrensen for opptjening av pensjonspoeng hevet fra 69 til 75 år for personer født i 1943 eller senere. Se § 3-15 og § 3-5. Nærmere bestemmelser om hva som regnes som trygdetid er gitt i § 3-5.
Mange av trygdeavtalene Norge har inngått med andre land har bestemmelser om medregning av medlemstid i avtalelandet etter dette landets lovgivning for å fylle vilkåret om forutgående medlemskap. Slike regler finnes i EØS-avtalens trygdedel, i Nordisk konvensjon om trygd og i en rekke andre trygdeavtaler. Se rundskrivene til disse avtalene for nærmere beskrivelse av reglene.
[Endret 9/97, 1/11]
Kravet til 3 års forutgående trygdetid i første ledd gjelder ikke for flyktninger som er medlem av trygden. Hvem som regnes som flyktning fremgår av lovens § 1-7. Vedkommendes status som flyktning skal være bekreftet ved vedtak fra Utlendingsdirektoratet.
Det stilles således ingen krav til minst 3 års forutgående trygdetid for flyktning som er medlem av trygden. Vilkårene for å få alderspensjon anses oppfylt tidligst fra det tidspunktet vedtaket om flyktningestatus er fattet, og utbetales fra det tidspunkt som følger av bestemmelsene i kapittel 22.
En flyktning som innvilges alderspensjon får full grunnpensjon og særtillegg/pensjonstillegg uten hensyn til egen opptjent trygdetid. Dersom en flyktning har opptjent tilleggspensjon, skal den beregnes etter § § 3-8 og 3-9. En alderspensjon som er innvilget etter særreglene for flyktning beholdes selv om vedkommende blir norsk statsborger.
Mange av de som kommer til Norge som asylsøkere får ikke flyktningestatus, men får oppholdstillatelse på humanitært grunnlag. Særreglene for flyktninger gjelder ikke for disse.
Retten til å få beregnet alderspensjonen etter denne bestemmelsen gjelder bare så lenge vedkommende er medlem i folketrygden. Dersom vedkommende flytter til et annet land og ikke lenger er medlem i trygden faller retten til beregning etter disse særreglene bort, se § 19-3 fjerde ledd.