Omarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Fagstab Ytelser 01.01.2011
Sist endret 20.04.2012 av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Fagstab ytelser, Kontor pensjoner jf overskriften:
Proratisering av minstepensjonsnivå
En person kan tidligst ta ut alderspensjon fra fylte 62 år. Ved uttak av alderspensjon før fylte 67 år må imidlertid visse vilkår være oppfylt. Dette framgår av folketrygdloven § 19-4. Vilkårene for uttak før 67 år er angitt i § 19-11, som omtales nærmere i rundskrivet her.
Fleksibelt uttak av alderspensjon innebærer at den enkelte kan velge ved hvilken alder pensjonen skal tas ut, kan velge ulike grader av pensjonsuttak, og dessuten at pensjonen kan kombineres fritt med arbeidsinntekt. Fleksibelt uttak ble iverksatt 1. januar 2011, og nedre aldersgrense for uttak er 62 år. Før dette tidspunktet kunne alderspensjonen fra folketrygden først tas ut fra 67 år. Ved innføringen av fleksibelt uttak ble det lagt til grunn at de økte valgmulighetene ikke skulle gi merkostnader for folketrygden. Det er derfor den enkelte som selv finansierer at pensjonen betales ut i flere år, i form av at den årlige pensjonen blir lavere, se § 19-6 andre ledd om nøytralt uttak.
Samtidig er retten til en minste alderspensjon, et minste pensjonsnivå, videreført fra 67 års alder. Som følge av at den årlige pensjonen blir lavere ved tidlig uttak, kan årlig pensjon bli varig lavere enn minste pensjonsnivå dersom pensjonen tas ut før 67 år. For at alle skal være sikret et minste inntektsnivå i alderdommen, er det ved uttak før 67 år et vilkår at pensjonen ved 67 år minst skal tilsvare minste pensjonsnivå. Det er i utgangspunktet bare alderspensjonen fra folketrygden som skal tas med i denne vurderingen. I tillegg kan den livsvarige delen av avtalefestet pensjon (AFP) fra privat sektor tas med i vurderingen, eller minste pensjonsnivå kan proratiseres i forhold til opptjeningstid i land vi har trygdeavtale med.
Vilkår for uttak skal vurderes både ved søknad om første uttak og ved senere økninger av pensjonsgraden før 67 år.
Tilsvarende bestemmelse for alderspensjon etter kapittel 20 er gitt i folketrygdloven § 20-15.
For at alle skal sikres et minste inntektsnivå i alderdommen, stilles det vilkår om et visst nivå på pensjonen for å kunne ta ut pensjon før 67 år. Hovedreglene for vurderingen av om vilkårene for uttak før 67 år er oppfylt, er angitt i første ledd. Vilkåret er at summen av grunnpensjon, tilleggspensjon og eventuelt pensjonstillegg når vedkommende fyller 67 år, minst må tilsvare minste pensjonsnivå med full trygdetid på samme tidspunkt. Et viktig hensyn bak utformingen av fleksibel alderspensjon har vært at tidlig uttak ikke skal medføre at den enkelte får lavere pensjon enn det minste pensjonsnivået som gis til personer som tar ut pensjon ved 67 år.
Dersom løpende pensjoner og minste pensjonsnivå ble regulert etter like prinsipper, ville det vært tilstrekkelig dersom pensjonen på uttakstidspunktet tangerte minste pensjonsnivå på uttakstidspunktet. Pensjon under utbetaling reguleres imidlertid forskjellig fra minste pensjonsnivå. Det innebærer at pensjonsnivået ved tidliguttak må være noe høyere enn minste pensjonsnivå ved 67 år som gjelder på uttakstidspunktet. Forholdet mellom størrelsen på pensjonen ved 67 år og størrelsen på minste pensjonsnivå ved 67 år avhenger av forholdet mellom de størrelsene som skal fratrekkes lønnsveksten ved den årlige reguleringen (dvs. henholdsvis 0,75 prosent og effekten av levealdersutviklingen for 67-åringer).
Det må derfor på uttakstidspunktet foretas en framskriving av minste pensjonsnivå og vedkommendes pensjon til 67 år, og disse nivåene sammenliknes. Av hensyn til likebehandling er det bestemt at vilkåret skal vurderes slik at to personer med lik opptjening av pensjonsrettigheter, men ulik sivilstand, kan ta ut pensjon fra samme tidspunkt. Også praktiske hensyn taler for dette. For eksempel ville det være urimelig dersom en person mistet retten til alderspensjon som følge av skilsmisse eller at ektefellen døde.
Ved vurdering av vilkåret skal derfor både pensjonen ved 67 år og minste pensjonsnivå ved 67 år beregnes som om vedkommende var enslig, uavhengig av faktisk sivilstand. Det skal altså benyttes grunnpensjon som enslig og høy sats for minste pensjonsnivå. Dette innebærer at gifte som oppfyller uttaksvilkåret også vil ha en faktisk pensjon som overstiger eget minste pensjonsnivå, dvs. etter lav eller ordinær sats. (Av § 19-16 sjette ledd framgår for øvrig at bare egenopptjent tilleggspensjon regnes som del av pensjonen. Dette skyldes at eventuelle gjenlevenderettigheter faller bort dersom vedkommende gifter seg.)
Vilkåret vurderes på følgende måte:
Først beregnes minste pensjonsnivå høy sats med full trygdetid ved det tidspunktet vedkommende fyller 67 år. Her benyttes samme metode som er beskrevet i § 19-9 andre ledd. Dette utgjør det beregnede minste pensjonsnivået som den beregnede pensjonen skal sammenliknes med. Se for øvrig også om proratisering av minste pensjonsnivå nedenfor.
Dersom det uttaket som skal vilkårsprøves er første uttak skal pensjonen beregnes direkte på bakgrunn av basispensjon og basispensjonstillegg som enslig uten gjenlevenderettigheter. Dersom uttaket som skal vilkårsprøves ikke er første uttak beregnes det hva faktisk grunnpensjon, tilleggspensjon og pensjonstillegg på uttakstidspunktet vil utgjøre. Dersom vedkommende er gift eller har gjenlevenderettigheter, må pensjonen omregnes etter forskriften om alderspensjon § 6-4 til pensjon som enslig uten gjenlevenderettigheter.
Beregnet samlet pensjon framskrives deretter til det tidspunktet vedkommende fyller 67 år ved hjelp av reguleringsreglene i § 19-14 andre ledd, dvs. med fratrekk på 0,75 prosent. Første regulering etter uttak skal være en justert regulering etter § 19-14 sjuende ledd. (Det skal ikke medregnes noe tillegg til pensjonen etter § 19-14 femte ledd – om dette ble gjort, ville alle oppfylle uttaksvilkåret.) Tilsvarende som at minste pensjonsnivå er beregnet i lønnsnivået på uttakstidspunktet, skal også framskrivingen av pensjonen gjøres i lønnsnivået på uttakstidspunktet. Dette innebærer at framtidig lønnsvekst settes til null i de beregnede reguleringene.
Den beregnede pensjonen ved 67 år sammenliknes så med det beregnede minste pensjonsnivået ved 67 år. Dersom beregnet pensjon er minst like høy som minste pensjonsnivå, er vilkår for uttak før 67 år oppfylt. Den pensjonen som skal utbetales beregnes i så tilfelle på bakgrunn av faktisk sivilstand.
I første ledd siste punktum er det vist til § 19-15 tredje ledd. Av denne bestemmelsen framgår at for personer født fom 1954 tom 1962, dvs. personer som delvis har alderspensjon etter kapittel 19 og delvis etter kapittel 20, er det den samlede pensjonen etter sammenvekting som skal benyttes ved vurderingen av om vilkåret er fylt. Det er altså ikke nødvendig å fylle vilkåret etter hvert av kapitlene separat. For øvrig vil satsene for minste pensjonsnivå og garantipensjon for en enslig være like (alltid høy sats i begge tilfeller), slik at det ikke er nødvendig å vekte sammen disse nivåene tilsvarende som i beregning av tillegg etter § 19-15 andre ledd. Dersom minste pensjonsnivå skal pro ratiseres må det likevel vektes ettersom trygdetiden kan være ulik etter kapittel 19 og 20.
Eksempel 1 - vilkårsprøving for fullt uttak ved 62 år for person født 1950
En person født i juni 1950, med 40 års trygdetid, ønsker å ta ut pensjon ved 62 år og 1 måned, dvs. juli 2012. Personen har hatt en inntekt lik 4,8 G i 40 år, vil få et sluttpoengtall på 3,80. Det antas videre at vedkommende har 20 poengår før 1992 (pensjonsprosent 45) og 19 poengår fra og med 1992 (pensjonsprosent 42). Vi ønsker å vilkårsprøve om et slikt uttak er mulig. Ved vilkårsprøving beregner vi som om personen er enslig, uavhengig av faktisk sivilstand.
Vi først må beregne personens minste pensjonsnivå (MPN) ved 67 år med høy sats. Se rundskrivet til § 19-9 for eksempel. Vi antar her at minste pensjonsnivå blir framskrevet til 142 104 kr.
Så beregnes basispensjonen etter reglene i folketrygdloven kapittel 3 (G er lik 72 881):
Basisgrunnpensjon: 72 881 (alltid som enslig i vilkårsprøving)
Basistilleggspensjon: (72 881 × 0,45 × 3,80 × 20/40) + (72 881 × 0,42 × 3,80 × 19/40) =
117 564 (alltid uten gjenlevenderettigheter i vilkårsprøving)
Sum basispensjon: 72 881 + 117 564 = 190 445
Deretter beregnes et eventuelt basispensjonstillegg som minste pensjonsnivå ved 67 år, multiplisert med vedkommendes forholdstall ved 67 år og avkortet mot basispensjonen:
Basispensjonstillegg: 142 104 × 1,036 – 190 445 = -43 226
Fordi basispensjonstillegget er negativt, vil det ikke bli utbetalt pensjonstillegg.
Basispensjonen (og eventuelt positivt basispensjonstillegg) justeres så for uttaksalder ved hjelp av forholdstallet:
190 445 / 1,324 = 143 841
Denne alderspensjonen er over minste pensjonsnivå. Ved vilkårsprøving må vi imidlertid regulere denne pensjonen ved å trekke fra 0,75% pr. år fram mot 67 år for å forsikre oss om at bruker vil ha en pensjon over minstenivået også ved 67 år. Dersom uttaksgraden pr. 1. mai ved første reguleringstidspunkt er høyere enn gjennomsnittlig uttaksgrad de siste 12 månedene, må forholdet mellom faktisk uttaksgrad pr. 1. mai og gjennomsnittlig uttaksgrad siste 12 måneder tas med i reguleringen. Formelen for beregning ved vilkårsprøving er:
(Alderspensjon beregnet som enslig uten gjenlevenderettigheter) ×{1-[0,0075 × (Gjennomsnittlig uttaksgrad i første reguleringsår) / (Uttaksgrad pr. 1 mai i første reguleringsår)]} × 0,9925Gap
Der Gap er antall gjenstående reguleringstidspunkter etter den første reguleringen og fram til måneden etter fylte 67 år.
I dette tilfellet får vi:
143 841 × (1–(0,0075 × 10/12 × 100 % / 100 %)) × (1–0,0075)4 = 138 702
Dette er under minste pensjonsnivå og personen vil derfor ikke kunne ta ut full pensjon ved 62 år.
Eksempel 2 - vilkårsprøving for fullt uttak ved 62 år for person født 1958
En person født i juni 1958, med 40 års trygdetid, ønsker å ta ut pensjon ved 62 år og 1 måned, dvs. juli 2020. Vi ønsker å vilkårsprøve om et slikt uttak er mulig.
Personen har hatt en inntekt lik 5 G i 40 år og vil få et sluttpoengtall på 4. Det antas videre at vedkommende har 13 poengår før 1992 (pensjonsprosent 45) og 27 poengår fra og med 1992 (pensjonsprosent 42). Vi antar at pensjonsbeholdningen beregnet etter kapittel 20 er 2 638 292 kr. Siden brukeren er født i 1958 skal pensjonen beregnes 5/10 (fem tideler) etter kapittel 19 og 5/10 etter kapittel 20. Ved vilkårsprøving beregner vi som om personen er enslig, uavhengig av faktisk sivilstand.
Vi må først beregne minste pensjonsnivå (MPN) med høy sats (blir det samme som garantipensjonsnivå) for personen ved 67 år. Se rundskrivet til § 19-9 for eksempel. Vi antar i dette eksempelet et minste pensjonsnivå i juli 2020 på 138 425 kroner.
MPNFor bruker = 138 425 × 1,053 = 135 340 1,077
Minste pensjonsnivå for brukeren ved uttakstidspunktet er 135 340 kroner.
I neste skritt beregner vi basispensjonen etter reglene i folketrygdloven kapittel 3 (G er lik 72 881 kr):
Basisgrunnpensjon: 72 881
Basistilleggspensjon: (72 881 × 0,45 × 4 × 13/40) + (72 881 × 0,42 × 4 × 27/40) = 125 282
Sum basispensjon: 72 881 + 125 282 = 198 163
Det beregnes også basispensjonstillegg, se eksempel 1. I dette tilfellet vil basispensjonstillegget bli negativt, slik at det ikke vil bli utbetalt pensjonstillegg.
Deretter justeres basispensjonen (og eventuelt positivt basispensjonstillegg) for uttaksalder ved hjelp av forholdstallet:
198 163 / 1,364 = 145 281
Vi beregner så alderspensjon etter kapittel 20.
Det må først beregnes garantipensjonsbeholdning (med høy sats) på bakgrunn av pensjonsbeholdningen. I dette tilfellet vil garantipensjonsbeholdningen bli negativ, slik at det ikke vil bli utbetalt garantipensjon.
Pensjonen etter kapittel 20 beregnes ved å dele pensjonsbeholdning (og eventuell positiv garantipensjonsbeholdning) på delingstall:
2 638 292 / 19,26 = 136 983
Ved vilkårsprøving må nedregulere denne pensjonen, med tilsvarende metode beskrevet i beregningseksempel 1:
Vi tar så og legger sammen andeler fra Kap 19 og Kap 20:
Kapittel 19: 145 281 × 5/10 = 72 641
Kapittel 20: 136 983 × 5/10 = 68 492
Sum pensjon ved 62 år: 72 641 + 68 492 = 141 133
Pensjonen reguleres fram til uttakstidspunktet etter samme metode som beskrevet i eksempel 1:
141 133 × (1 – (0,0075 × 10/12 × 100 % / 100 %)) × (1-0,0075)4 = 136 090
Dette er over minste pensjonsnivå på 135 340 kroner, og personen vil derfor kunne ta ut full pensjon ved 62 år.
Proratisering av minste pensjonsnivå
[Endret 4/12]
Ved vurderingen av minste pensjonsnivå skal full trygdetid legges til grunn for minste pensjonsnivå som det sammenliknes med, mens faktisk trygdetid legges til grunn i beregningen av selve pensjonen. Dersom vedkommende har opptjening i et land Norge har trygdeavtale med som omfatter alderspensjon og som gir rett til pensjon gjennom sammenlegging, gjøres det unntak fra dette. Dette gjøres ved at minstekravet til pensjonens størrelse ved fylte 67 år reduseres forholdsmessig når det foreligger pensjonsopptjening i et eller flere slike avtaleland.
Reduksjonen av minstekravet gjøres ved å multiplisere det fulle minstekravet med en brøk der opptjeningstiden i Norge er teller og summen av opptjeningstid i Norge og avtaleland er nevner. Dvs. at det gjøres en proratisering av minste pensjonsnivå på bakgrunn av trygdetid i Norge og trygdetid i avtaleland. Dette gjør det enklere å fylle vilkåret for tidliguttak for personer som har opptjent trygdetid i avtaleland. Regelen virker slik at jo lavere trygdetiden i Norge er i forhold til samlet trygdetid i avtaleland, jo lavere blir kravet til minste pensjonsnivå ved 67 år.
Bakgrunnen for denne løsningen er at det ofte vil foreligge pensjonsrett fra de andre landene som vil supplere den norske pensjonen. Det er derfor ikke grunn til fullt ut å opprettholde det nasjonale minstekravet til pensjonens størrelse ved fylte 67 år. Denne gruppen vil kunne ha rett til delpensjoner etter opptjening i to eller flere land som til sammen gjør at de fyller kravet om minste pensjonsnivå ved 67 år for rett til uttak. Det er imidlertid ikke noe krav til at en person faktisk fyller eller vil fylle vilkår for pensjon i andre avtaleland for å anvende regelen om proratisering av minste pensjonsnivå. Løsningen er utformet i samråd med Arbeidsdepartementet, og det vil bli fastsatt en forskrift.
Regelen om proratisering av minste pensjonsnivå skal anvendes på opptjening i EØS-land (inkl. Sveits), USA, Chile, Israel, Australia, Canada og Quebec, Storbritannia og Portugal, og fremtidige avtaler som gir rett til pensjon etter sammenlegging av trygdetid.
Regelen om proratisering av minste pensjonsnivå skal ikke anvendes på opptjening i Tyrkia, Bosnia og Herzegovina, Serbia, Montenegro og Kroatia ettersom avtalene med disse landene ikke gir rett til pensjon gjennom sammenlegging.
Det er ikke noe krav til at pensjonen skal være innvilget etter bestemmelser i avtalene. Regelen skal anvendes for personer som fyller kravet til forutgående trygdetid i § 19-2, enten dette vilkåret er oppfylt etter sammenlegging eller ikke.
Regelen om proratisering av minste pensjonsnivå kan anvendes for en person som er bosatt i utlandet på kravtidspunktet, også i land vi ikke har trygdeavtale med, forutsatt at vedkommende har opptjening i avtaleland Norge har sammenleggingsbestemmelser med. Dersom pensjon er gitt etter reglene om proratisering av minste pensjonsnivå skal dette vilkåret ikke prøves om igjen ved eksport av pensjon. Det er kun vilkårene for eksport som skal vurderes, jf. folketrygdloven § 19-3 og eksportbestemmelser i trygdeavtalene.
Det kreves minst 1 måneds (30 dager) opptjening til sammen i det enkelte avtaleland for at opptjeningstiden i landet skal kunne anvendes ved proratisering av minste pensjonsnivå. Det skal ikke tas hensyn til opptjening i andre land utover de periodene som gir opptjening i Norge, jf. bestemmelsene om aldersgrenser i § 3-5. Opptjeningstiden i avtaleland regnes til og med det siste året det tas hensyn til ved beregningen av norsk trygdetid i pensjonsberegningen, og ikke fram til uttakstidspunktet, jf. § 3-5 sjuende ledd.
Ved proratisering av minste pensjonsnivå tas det hensyn til opptjeningstid i avtaleland som ville gitt trygdetid ved fastsettelse av en pro rata grunnpensjon. Pro rata brøken (forholdstallet) fastsettes etter forholdet mellom trygdtid i Norge og samlet trygdetid i Norge og aktuelle avtaleland. Pro rata brøken fastsettes i måneder. Hverken nevneren eller telleren i brøken kan være høyere enn 480 måneder (40 år).
De vanlige prinsipper for avrunding av faktisk trygdetid til et antall måneder gjelder slik at faktisk trygdetid legges sammen i hele år og måneder og deretter rundes resterende dager opp. Det regnes da med 30 dager = 1 måned. Jf. rundskriv til § 3-5.
Perioder som yrkesaktiv i avtaleland på minst 3 måneder i et kalenderår (fra og med 1967) likestilles med poengår og regnes som et helt års trygdetid (12 måneder).
Dersom det er overlappende perioder i Norge og avtaleland, regnes perioden som norsk trygdetid. Hvis summen av resterende dager i Norge og avtaleland er 30 dager eller mindre regnes de som 1 måned norsk trygdetid. Hvis summen av resterende dager er mer enn 30 dager regnes de med som 1 måned både i norsk trygdetid og trygdetid i avtaleland.
Eksempel 3 - vilkårsprøving med proratisering av minste pensjonsnivå
En person født i juni 1950, og ønsker å ta ut full pensjon ved 62 år og 1 måned, dvs. juli 2012. Personen har opptjeningstid i Norge, USA og Australia. Personen har 20 års trygdetid og 20 poengår i Norge. Inntekten i Norge var lik 6 G i 20 år, og sluttpoengtallet er 5,00. Vedkommende har 10 poengår før 1992 (pensjonsprosent 45) og 10 poengår fra og med 1992 (pensjonsprosent 42). Trygdetiden i USA er 15 år og i Australia 5 år.
Vi ønsker å vilkårsprøve om et slikt uttak er mulig. Ved vilkårsprøving beregner vi som om personen er enslig, uavhengig av faktisk sivilstand. Pensjonsbeløpet og minste pensjonsnivå framskrives til fylte 67 år før vi sammenlikner beløpene.
Vi finner først minste pensjonsnivå (MPN) ved 67 år med høy sats. Se rundskrivet til § 19-9 for eksempel. Vi antar her at minste pensjonsnivå blir framskrevet til 142 104 kr.
Pensjon som enslig ved fylte 67 år:
Basispensjonen beregnes etter reglene i folketrygdloven kapittel 3 (G er lik 72 881):
Basisgrunnpensjon: 72 881 x 20/40 = 36 441
Basistilleggspensjon: (72 881 × 0,45 × 5,00 × 10/40) + (72 881 × 0,42 × 5,00 × 10/40) =
79 258
Sum basispensjon: 36 441 + 79 258 = 115 699
Deretter beregnes et eventuelt basispensjonstillegg som minste pensjonsnivå ved 67 år, multiplisert med vedkommendes forholdstall ved 67 år og avkortet mot basispensjonen:
Basispensjonstillegg: 142 104 × 1,036 – 115 699 = -42 089
Fordi basispensjonstillegget er negativt, vil det ikke bli utbetalt pensjonstillegg.
Basispensjonen justeres så for uttaksalder ved hjelp av forholdstallet:
115 699 / 1,324 = 87 386
Ved vilkårsprøving må vi imidlertid regulere denne pensjonen ved å trekke fra 0,75 prosent pr. år fram mot 67 år for å forsikre oss om at bruker vil ha en pensjon over minstenivået også ved 67 år. Formelen for framskriving av alderspensjon til 67 år ved vilkårsprøving er:
Alderspensjon beregnet som enslig uten gjenlevenderettigheter ×{1-[0,0075 × Gjennomsnittlig uttaksgrad i første reguleringsår / Uttaksgrad pr.1. mai i første reguleringsår]} × 0,9925Gap
Gap er antall gjenstående reguleringstidspunkter etter den første reguleringen og fram til måneden etter fylte 67 år.
I dette tilfellet får vi:
87 386 × (1 – (0,0075 × 10/12 × 100 % / 100 %)) × (1 – 0,0075)4 = 84 263
Minste pensjonsnivå som enslig ved fylte 67 år:
Minste pensjonsnivå framskrevet til 67 år uten proratisering utgjør 142 104 kr. Alderspensjonen ved 67 år på 84 263 kroner er lavere enn dette. Vi må derfor prøve om vilkåret kan være oppfylt ved proratisering av minste pensjonsnivå i forhold til trygdetiden i USA (15 år) og Australia (5 år). Pro rata brøken angis i måneder:
142 104 x 240/480 = 71 052
Alderspensjonen blir høyere enn proratisert minste pensjonsnivå, og pensjonen kan innvilges.
I dette tilfelle er det tilstrekkelig med trygdetiden på 15 år i USA for at pensjon kan innvilges:
142 104 x 240/420 = 81 202
Alderspensjonen blir også her høyere enn proratisert minste pensjonsnivå, og pensjon kan innvilges uten at vi må vente på trygdetidsopplysninger fra Australia.
Hovedregelen i første ledd dekker helt uttak. I andre ledd er det beskrevet hvordan vilkår for uttak skal vurderes ved gradert uttak. Kravet til opptjening er lavere for å ta ut gradert enn hel pensjon.
Når det tas ut gradert pensjon, vil det være en restpensjon som ikke er benyttet. I vilkårsprøvingen skal det legges til grunn at denne restpensjonen tas ut ved 67 år, det vil at pensjonsgraden omregnes til 100. Dette innebærer ikke at vedkommende vil bli tvunget til å øke uttaksgraden til 100 prosent ved 67 år, bare at pensjonen ved 67 år skal beregnes slik ved vilkårsprøvingen. Dermed vil det framgå om vedkommende vil ha mulighet til å ha en pensjon som overstiger minste pensjonsnivå ved 67 år ved helt uttak dersom det graderte uttaket tillates nå.
Den delen av pensjonen som tas ut, beregnes og framskrives til 67 år etter reglene i første ledd. Deretter multipliseres den framskrevne pensjonen med forholdstallet ved fylte 67 år og restpensjonen legges til. Summen av dette divideres med forholdstallet ved 67 år og utgjør full pensjon.
Vilkåret for rett til uttak er oppfylt dersom denne pensjonen er lik eller høyere enn den
Eksempel 4 - vilkårsprøving for gradert uttak ved 62 år for person født 1950
En person født i juni 1950, med 40 års trygdetid, ønsker å ta ut 50 prosent gradert pensjon ved 62 år og 1 måned, dvs. juli 2012. Personen har hatt en inntekt lik 4,3 G i 40 år og vil få et sluttpoengtall på 3,3. Det antas videre at vedkommende har 21 poengår før 1992 (pensjonsprosent 45) og 19 poengår fra og med 1992 (pensjonsprosent 42). Vi ønsker å vilkårsprøve om et slikt uttak er mulig. Ved vilkårsprøving beregner vi som om personen er enslig, uavhengig av faktisk sivilstand.
Vi må først beregne minste pensjonsnivå. Det framskrevne minste pensjonsnivået ved 67 år er 142 104 kroner.
Så beregnes basispensjonen etter reglene i folketrygdloven kapittel 3 (G er lik 72 881 kr):
Basisgrunnpensjon: 72 881
Basistilleggspensjon: (72 881 × 0,45 × 3,3 × 21/40) + (72 881 × 0,42 × 3,3 × 19/40) =104 801
Sum basispensjon: 72 881 + 104 801 = 177 682
Det beregnes også basispensjonstillegg, se eksempel 1. I dette tilfellet vil basispensjonstillegget bli negativt, slik at det ikke vil bli utbetalt pensjonstillegg.
Deretter justeres 50 prosent av basispensjonen (og eventuelt positivt basispensjonstillegg) for uttaksalder ved hjelp av forholdstallet:
Pensjon: 50 % × 177 682 / 1,324 = 67 100
Restpensjonen er den delen av basispensjonen som ikke tas ut, se rundskriv til § 19-10:
Restpensjon: (100 % – 50 %) × 177 682 = 88 841
Ved vilkårsprøving skal den delen av pensjonen som skal tas ut reguleres frem til 67 år:
67 100 × (1 – (0,0075 × 10/12 × 50 % / 50 %)) × (1–0,0075)4 = 64 703
Pensjonsgraden endres til 100:
(64 703 × 1,036 + 88 841) × 100 % / 1,036= 150 457
Dette er over minste pensjonsnivå på 142 104 kroner, og personen vil derfor kunne ta ut 50 prosent pensjon ved 62 år.
Personer med rett til avtalefestet pensjon (AFP) i privat sektor kan få medregnet AFP som del av samlet beregnet pensjon ved vilkårsprøvingen. Dette gjør det enklere å oppfylle vilkåret for uttak. Regelen gjelder bare AFP i privat sektor som tas ut med virkning fra 1. januar 2011 eller senere.
Det forutsettes at AFPpensjon faktisk er tatt/tas ut for at den skal medregnes ved vilkårsprøvingen. Videre er det bare den livsvarige delen av selve AFP-pensjonen som medregnes, dvs. den livsvarige delen som framkommer etter fratrekk for justeringsbeløp, se AFP-tilskottsloven § 7 tredje ledd. Kronetillegget fram til 67 år og kompensasjonstillegget medregnes altså ikke.
Den livsvarige delen av AFP-pensjonen reguleres på samme måte som alderspensjon fra folketrygden, se AFP-tilskottsloven § 7 fjerde ledd. AFP kan dermed framskrives til 67 år på samme måte som den beregnede pensjonen etter folketrygdloven § 19-11 første ledd.
Eksempel 5 - vilkårsprøving for fullt uttak ved 62 år for person født 1950 med AFP (privat sektor)
Vi tar utgangspunkt i beregningseksempel 1, med den forskjellen at brukeren i dette tilfellet har rett til AFP (privat sektor.) Vi så i beregningseksempel 1 at personen ikke hadde rett til å ta ut full pensjon ved 62 år. Vi ønsker nå å gjenta vilkårsprøvingen for å demonstrere hvordan AFP påvirker denne.
Personen er født i juni 1950, har 40 års trygdetid og ønsker å ta ut pensjon ved 62 år og 1 måned, dvs. juli 2012. Personen har hatt en inntekt lik 4,8 G i 40 år. (20 poengår før 1992 og 19 poengår fra og med 1992).
I beregningseksempel 1 fant vi ut at minste pensjonsnivå for brukeren er 142 104 kr og at basispensjonen er 190 445 kr. Når vi deler dette på forholdstallet på 1,324 får vi en alderspensjon på 143 841.
Personen har i tillegg AFP. Personens AFP består av tre komponenter; en livsvarig del på 28 009 kr, et kronetillegg på 19 200 kr som kun utbetales fram til 67 år, og et kompensasjonstillegg på 10 800 kr. Total AFP er 58 009 kr. (Se egne rundskriv for hvordan dette beregnes.)
I vilkårsprøvingen skal kun den livsvarige delen på 28 009 kr tas med i beregningen. Denne reguleres på samme måte som alderspensjon fram til 67 år, og kan således legges til alderspensjon før reguleringsfaktorene ganges inn. Vi får da (merk forskjellen fra formelen i beregningseksempel 1):
(143 841 + 28 009) × (1 – (0,0075 × 10/12 × 100 % / 100 %)) × (1-0,0075)4 = 165 710
Dette er over minste pensjonsnivå på 142 104 kr, og personen kan derfor ta ut full pensjon og AFP ved 62 år.