Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Ytelsesavdelingen, Regelverkskontoret.
Innhold
Generell kommentar
§ 12-19 Første ledd - Uføretrygd under opphold i institusjon .
§ 12-19 Andre ledd - Fra hvilket tidspunkt uføretrygden skal reduseres og størrelsen på redusert
uføretrygd
.
§ 12-19 Tredje ledd - Unntak hvis den uføretrygdede forsørger ektefelle eller barn, eller ved faste og nødvendige utgifter
til bolig
§ 12-19 Fjerde ledd - Nytt opphold i institusjon innen tre måneder etter utskrivelsen. Når uføretrygden igjen skal utbetales
etter lovens vanlige bestemmelser
§ 12-19 Femte ledd - Uføretrygden skal ikke overstige det vedkommende har rett til etter lovens vanlige bestemmelser
§ 12-19 Sjette ledd - Forskriftshjemmel
Kommentar til forskrift om beregning av uføretrygd og pensjon under opphold i institusjon
Når personer som mottar uføretrygd fra folketrygden samtidig oppholder seg i institusjon med fri kost og losji under statlig ansvar, skal uføretrygden reduseres etter regler nærmere angitt i folketrygdloven § 12-19. Tilsvarende bestemmelser finnes i folketrygdlovens kapitler om ytelser til tidligere familiepleier (§ 16-11), ytelser til gjenlevende ektefelle (§ 17-13), barnepensjon (§ 18-8) og alderspensjon (§§ 19-21 og 20-22).
Reglene for reduksjon av ytelser under opphold i institusjon gjelder for psykiatriske pasienter i institusjon, rusmiddelbrukere i institusjon og personer som spesialisthelsetjenesten har ansvaret for.
Før 1.1.2015 gjaldt det like regler om reduksjon av pensjonsytelser ved institusjonsopphold og under opphold i en av kriminalomsorgens anstalter. Reglene for reduksjon var knyttet til de tradisjonelle beregningskomponentene grunnpensjon og tilleggspensjon. Ved innføring av ny uføretrygd og ny alderspensjon i folketrygden ble det behov for endringer i reduksjonsreglene. Reglene for reduksjon under institusjonsopphold og under straffegjennomføring er nå ulike. Reglene bygger i hovedsak på reglene for arbeidsavklaringspenger under opphold i institusjon eller under straffegjennomføring.
Regler om reduksjon av uføretrygd og pensjonsytelser under straffegjennomføring er gitt i §§ 12-20,16-12, 17-14, 18-9, 19-22 og 20-23.
Når ektefellene lever adskilt fordi den ene eller begge ektefellene blir innlagt i institusjon skal ektefellene få beregnet uføretrygden eller pensjonen med sats for enslige. Det samme gjelder for samboere som er i et samboerforhold som har vart i minst 12 av de siste 18 månedene. Innleggelsen kan også medføre at barnetillegg skal endres. Dette følger av reglene i §§ 12-13, 12-15 og 12-16. Virkningstidspunkt for slike endringer fastsettes etter reglene i § 22-12. Bestemmelser om virkningstidspunkt for reduksjon av uføretrygden som følge av opphold i institusjon er gitt i § 12-19.
Det er gitt tre forskrifter som omfatter personer som er i institusjon eller under straffegjennomføring. Forskriftene er kommentert til sist i dette rundskrivet.
Når personer som mottar uføretrygd fra folketrygden samtidig oppholder seg i institusjon under statlig ansvar, med fri kost og losji, skal ytelsen reduseres etter regler i denne bestemmelsen. Begrunnelsen for disse reglene er at det ikke er rimelig at en mottaker av uføretrygd skal kunne motta uavkortet uføretrygd over lang tid samtidig som staten betaler for kost og losji. Ytelsen skal ikke reduseres ved opphold i somatiske sykehusavdelinger.
Før 1.januar 2015 omfattet reglene også opphold i fylkeskommunale institusjoner, men da det i dag ikke er noen fylkeskommunale institusjoner innenfor spesialisthelsetjenesten, er gjeldende regler begrenset til institusjoner under statlig ansvar. Med institusjoner under statlig ansvar menes også private institusjoner hvor det offentlige betaler for oppholdet, inkludert kost og losji.
Folketrygdens regler om reduksjon av ytelser under institusjonsopphold gjelder ikke ved opphold i kommunale sykehjem mv. Under slike opphold betaler den innlagte vederlag i henhold til forskrift 16. desember 2011 nr. 1349 om egenandel for kommunale helse- og omsorgstjenester gitt med hjemmel i helse- og omsorgstjenesteloven.
Fra hvilket tidspunkt uføretrygden skal reduseres
Det skal gis full ytelse i innleggelsesmåneden og de tre neste månedene. Deretter skal ytelsen reduseres. Det innebærer at omregningstidspunktet blir fjerde måned etter innleggelsesmåneden. Se tredje ledd for unntak fra dette.
Ytelsen som skal reduseres er uføretrygden inkludert eventuelt tillegg for gjenlevende ektefelle etter § 12-18 eller § 7 i forskrift om omregning av uførepensjon til uføretrygd.
Størrelsen på redusert ytelse
Redusert ytelse skal utgjøre 14 prosent av uføretrygden som utbetales på omregningstidspunktet, det vil si 14 prosent av det vedkommende har rett til å få utbetalt den tredje måneden etter innleggelsesmåneden.
Ytelsen skal likevel utgjøre minst 45 prosent av grunnbeløpet. I følge § 1 i forskrift om beregning av uføretrygd og pensjon under opphold i institusjon skal garantien på 45 prosent av grunnbeløpet justeres for uføregrad, se sjette ledd med kommentar til forskriften. Garantien på 45 prosent gjelder for den perioden ytelsen er redusert på grunn av institusjonsopphold, det vil si fra og med fjerde måned etter innleggelsesmåneden og til og med måneden før institusjonsoppholdet blir avsluttet.
Hvis den innlagte har ektefelle eller samboer
Når oppholdet har vart så lenge som til omregningstidspunktet, det vil si forbi den fjerde kalendermåneden etter innleggelsesmåneden, anses ektefellene å leve adskilt fra innleggelsen. Begge ektefellenes ytelser skal da omregnes til sats for enslig fra og med måneden etter innleggelsen jf. § 22-12 første ledd. Det samme gjelder for samboere etter § 1-5 og samboere som er i et samboerforhold som har vart i minst 12 av de siste 18 månedene.
Hvis uføretrygden er lavere enn minsteytelse for enslig og skal omregnes til sats for enslig på grunn av institusjonsoppholdet, er det minsteytelsen som enslig som skal reduseres til 14 prosent.
Den uføretrygdede forsørger ektefelle eller barn
Personer som forsørger ektefelle og/eller barn under opphold i institusjon skal ikke få ytelsen redusert etter reglene i denne bestemmelsen.
Satsen for minste årlige ytelse etter § 12-13 påvirkes imidlertid av at ektefellene lever adskilt som følge av opphold i institusjon Når oppholdet har vart så lenge at omregning skal vurderes, anses ektefellene å leve adskilt fra innleggelsen. Sats for enslig gis med tilbakevirkning og etterbetaling for begge ektefeller fra og med måneden etter innleggelsen, jf. § 22-12 første ledd.
Med forsørget ektefelle menes i denne sammenheng at ektefellen ikke har inntekt, inkludert kapitalinntekter, som overstiger folketrygdens grunnbeløp, og at ektefellen ikke mottar uføretrygd, avtalefestet pensjon som nevnt i § 3-19, alderspensjon, eller ikke har rett til hel alderspensjon, jf. § 3-24.
Et barn anses ikke som forsørget hvis det har inntekt, inkludert kapitalinntekt, som overstiger folketrygdens grunnbeløp, jf. folketrygdloven § 12-15 første ledd.
Barnetillegg og ektefelletillegg under opphold i institusjon
Hvis en uføretrygdet med ektefelle uten ytelse mottar barnetillegg, skal barnetillegget omregnes som om barnet ikke bor sammen med begge foreldre når den uføretrygdede blir innlagt.
Når et barn blir forsørget av flere som mottar uføretrygd eller alderspensjon og den ene er innlagt i institusjon skal barnetillegget utbetales til den som har den daglige omsorgen for barnet. Hvis begge forsørgerne er innlagt i institusjon utbetales barnetillegg til den som har rett til høyest tillegg. Hvis den ene av foreldrene er innlagt i institusjon beregnes barnetillegget som om barnet ikke bor sammen med begge foreldre. Se nærmere om barnetillegg i rundskrivet til §§ 12-15 og 12-16.
Barnetillegg ved institusjonsopphold omregnes fra samme tidspunkt som uføretrygden blir omregnet til sats for enslig, det vil si fra og med måneden etter innleggelsen jf. § 22-12 første jf. fjerde ledd.
I følge § 8 i forskrift om omregning av uførepensjon til uføretrygd faller ektefelletillegget bare bort hvis ekteparet skilles, den forsørgede ektefellen dør eller uføretrygden opphører. Ektefelletillegget påvirkes ikke av at den uføretrygdede lever adskilt fra ektefellen på grunn av opphold i institusjon. Dette gjelder uavhengig av om den uføretrygdede fortsatt forsørger ektefellen eller ikke. Det samme gjelder for samboere etter § 1-5.
Faste og nødvendige utgifter til bolig
Dersom den uføretrygdede etter omregningstidspunktet fortsatt har dokumenterte, nødvendige og faste utgifter til bolig kan NAV bestemme at uføretrygden ikke skal reduseres, eller at den skal reduseres mindre enn nevnt i andre ledd. Før 1. januar 2015 omfattet lovens ordlyd faste og nødvendige utgifter til «bolig o.a.». Ordlyden i gjeldende lov omfatter kun utgifter til bolig og innebærer en avgrensning mot andre utgifter. I praksis gjennomføres bestemmelsen ved at det utbetales et tillegg. Tillegget gis for 3 måneder av gangen.
Det forutsettes at NAV utviser et visst skjønn i vurderingen av disse sakene, gjerne i samarbeid med institusjonen. Hensikten med bestemmelsen er at den uføretrygdede skal kunne beholde bolig, så lenge det er mulighet for at vedkommende kan bli utskrevet fra institusjonen. Dersom det er klart at oppholdet vil bli av lang varighet, bør utleie av hus/leilighet forsøkes.
Bestemmelser om faste og nødvendige utgifter til bolig er fastsatt i forskrift om beregning av uføretrygd og pensjon under opphold i institusjon, se kommentar til forskriften § 2 nedenfor.
Nytt opphold i institusjon innen tre måneder etter utskrivelsen
Dersom den uføretrygdede innen tre måneder etter utskrivingen blir innlagt på nytt i institusjon, skal uføretrygden reduseres fra og med måneden etter at det nye oppholdet tar til. Det er en forutsetning at den forrige innleggelsen førte til reduksjon av ytelsen. Hvis den forrige innleggelsen ikke førte til reduksjon skal uføretrygden reduseres etter ordinære regler, det vil si fra den fjerde måneden etter den nye innleggelsesmåneden.
Når uføretrygden igjen skal utbetales uten reduksjon
Uføretrygden gis fullt ut igjen, det vil si uten reduksjon for institusjonsopphold, fra og med utskrivingsmåneden.
Hvis den innlagte har ektefelle eller samboer
Når ektefellene flytter sammen igjen etter institusjonsoppholdet skal begge ektefellenes ytelser omregnes til sats for gifte og samboere, fra og med måneden etter at institusjonsoppholdet avsluttes jf. § 22-12 femte ledd. Det samme gjelder for samboere etter § 1-5 og samboere som er i et samboerforhold som har vart i minst 12 av de siste 18 månedene.
Hvis uføretrygden før reduksjonen var høyere enn minsteytelse for gift og samboer, og ble omregnet til sats for enslig på grunn av institusjonsoppholdet, skal vedkommende ha tilbake den tidligere ytelsen.
Barnetillegg omregnes fra samme tidspunkt som uføretrygden blir omregnet, det vil si fra og med måneden etter at institusjonsoppholdet avsluttes jf. § 22-12 femte ledd.
Uføretrygden under opphold i institusjon må ikke overstige den uføretrygden vedkommende har rett til etter lovens vanlige bestemmelser. Denne begrensningsregelen gjelder hele bestemmelsen, inkludert tillegg for faste utgifter etter tredje ledd. Barnetillegg og ektefelletillegg inngår ikke i begrensningen.
Ytelser til ektefellene beregnes som om de lever adskilt fra og med måneden etter innleggelse og til og med den måneden institusjonsoppholdet avsluttes jf. § 22-12. Den omregnede ytelsen etter sats for enslig er det vedkommende har rett til etter lovens vanlige bestemmelser.
Det er gitt tre forskrifter med hjemmel i denne bestemmelsen. Dette er forskrift om beregning av uføretrygd og pensjon under opphold i institusjon, forskrift om adgang til å utbetale uredusert ytelse for visse persongrupper i institusjon og forskrift om overgangsregler for beregning av redusert ytelse under opphold i institusjon og under straffegjennomføring. Forskriftene omhandler bestemmelser om reduksjon under institusjonsopphold for uføretrygd, ytelser til tidligere familiepleier, ytelser til gjenlevende, barnepensjon og alderspensjon. Nedenfor er det gitt kommentarer til den del av bestemmelsene i forskriftene som gjelder reduksjon av uføretrygd under opphold i institusjon. Bestemmelser i forskriftene om forholdet til uføretrygd under straffegjennomføring er kommentert i rundskrivet til § 12-20.
Hvis uføregraden er lavere enn 100 prosent skal den reduserte ytelsen utgjøre 14 prosent av den graderte ytelsen. Uføretrygden skal likevel utgjøre 45 prosent av grunnbeløpet, justert for uføregrad. Hvis uføretrygden for eksempel er gradert til 50 prosent, skal garantien på 45 prosent av grunnbeløpet multipliseres med 50 prosent.
Hvis den uføretrygdede har utgifter til bolig kan det gis et tillegg til den reduserte ytelsen fra folketrygden. Tillegget kan gis innenfor den perioden ytelsen er redusert på grunn av institusjonsopphold. Det vil si fra og med fjerde måned etter innleggelsesmåneden og til og med måneden før institusjonsoppholdet blir avsluttet. Tillegget kan imidlertid bare gis for tre måneder av gangen.
Tillegget kan gis dersom det er nødvendig for at den uføretrygdede skal kunne beholde boligen. Det kan gis tillegg for renter og avdrag av lån på boligen, og husleie når leieavtalen er langvarig. Det kan videre gis tillegg for andre faste utgifter knyttet til boligen. Dette gjelder blant annet utgifter til forsikringer, kommunale avgifter og nødvendig oppvarming.
Når det beregnes tillegg skal det gjøres fradrag for inntekter som den uføretrygdede har utover folketrygden. Slike inntekter kan f.eks. være pensjon fra andre pensjonsordninger og kapitalinntekt.
Hvis mottakeren har hjemmeboende ektefelle, skal tillegget fastsettes ut fra en utgiftsfordeling som baseres på ektefellenes inntekter før innleggelsen. Utgiftene fordeles mellom ektefellene i forhold til inntektenes størrelse.
Tillegget for nødvendige og faste utgifter til bolig må ikke overstige den ytelsen vedkommende har rett til etter lovens vanlige bestemmelser. Dette må ses i sammenheng med bestemmelsen i § 12-19 femte ledd. Det vil si at den samlede utbetalingen av redusert ytelse og tillegg for utgifter til bolig ikke må overstige det vedkommende har rett til etter lovens vanlige bestemmelser. Se også henvisningen til § 22-12 i rundskrivet til § 12-19 femte ledd.
Forskriften trer i kraft den 1. januar 2015. Fra samme tidspunkt oppheves forskrift av 11. mars 1997 nr. 207 om beregning av uførepensjon og alderspensjon under opphold i institusjon, som nevnt i folketrygdloven § 3-27 slik den gjaldt før 1. januar 2015.
Forskriften gjelder tilfeller der et medlem per 31. desember 2014
og samtidig mottar ytelser etter kapittel 12, 16, 17, 18 og 19 i folketrygdloven.
Tidligere var omregning bare aktuelt når oppholdet i institusjonen ble antatt å vare lengre enn ett år, og omregningen skjedde fra den andre måneden etter innleggelsesmåneden jf. tidligere §§ 3-27 og 3-28. Fra 1. januar 2015 skal uføretrygd under opphold i institusjon alltid reduseres fra den fjerde måneden etter innleggelsesmåneden, Det er ikke vilkår om at oppholdet er antatt å vare mer enn ett år. Det er gitt overgangsregler for tilfeller det ytelsen er redusert per 31. desember 2014, eller der vedkommende er innlagt, men ytelsen ikke er redusert per 31. desember 2014, og oppholdet antas å vare i 12 måneder. Se kommentar til § 3 og § 4 nedenfor.
Hvis ytelsen er redusert per 31. desember 2014, skal ytelsen beregnet etter nye regler likevel minst tilsvare den reduserte ytelsen som ble utbetalt per 31. desember 2014. Hvis den uføretrygdede per 31. desember 2014 forsørger barn og/eller ektefelle, og status for forsørgelse senere endres, skal uføretrygden minst tilsvare redusert ytelse med ny familiesituasjon etter regler som gjaldt per 31. desember 2014. Hvis det per 31. desember 2014 er utbetalt tillegg for faste utgifter til bolig og annet etter reglene i da gjeldende § 3-28 femte ledd, skal det også ved senere vurderinger gis tillegg for faste utgifter og annet hvis dette kan dokumenteres.
Hvis den uføretrygdede blir utskrevet og innlagt på nytt i 2015 eller senere gjelder ikke lenger garantien i første og andre ledd om at ytelsen minst skal tilsvare den reduserte ytelsen som vedkommende hadde rett til per 31. desember 2014. Dette gjelder også når ny innleggelse skjer innen tre måneder etter utskrivelse fra institusjon.
Oppholdet antas å vare i tolv måneder eller mer per 31. desember 2014
Hvis uføretrygden ennå ikke er redusert per 31. desember 2014 og oppholdet antas å vare i tolv måneder eller mer (inkludert innleggelsesmåneden), skal ytelsen reduseres fra og med fjerde måned etter innleggelses- eller innsettelsesmåneden. Dersom oppholdet viser seg å være av kortere varighet enn tolv måneder, skal det foretas etterbetaling for det tidsrommet pensjonen eller uføretrygden har vært omregnet.
Oppholdet antas å vare kortere enn tolv måneder per 31. desember 2014
I tilfeller der uføretrygden enda ikke er redusert og oppholdet antas å vare kortere enn tolv måneder, skal ytelsen ikke reduseres.
Dersom oppholdet etter en ny vurdering antas å vare tolv måneder eller mer, skal reduksjon skje fra måneden etter at antatt varighet er endret, men likevel tidligst fra og med fjerde måned etter innleggelsesmåneden. Ytelsen beregnet etter nye regler skal likevel minst tilsvare den reduserte ytelsen som ville ha blitt utbetalt per 31. desember 2014.
Hvis den uføretrygdede blir utskrevet og innlagt på nytt i 2015 eller senere gjelder imidlertid ikke lenger garantien om at ytelsen minst skal tilsvare den reduserte ytelsen som vedkommende hadde rett til per 31. desember 2014. Dette gjelder også når ny innleggelse skjer innen tre måneder etter utskrivelse fra institusjon.
Forskriften trer i kraft 1. januar 2015.
I denne bestemmelsen er det gitt regler om at epileptikere, psykiatriske pasienter og psykisk utviklingshemmede som har rett til fri forpleining i statlig institusjon, kan få utbetalt uredusert ytelse selv om vedkommende har opphold i institusjon
Det er et vilkår at den det gjelder har avtalt med institusjonen at han eller hun skal betale en del av boutgiftene selv, og at institusjonen har påtatt seg å organisere trening for å øve opp evnen til å leve et mer selvstendig liv, som å bo i egen bolig og å dekke utgiftene sine selv.
Avtalen skal være underskrevet av både den innlagte og institusjonen. Det er også gitt bestemmelser om hva en avtale mellom den innlagte og institusjonen skal inneholde:
Det er den aktuelle institusjonens ansvarlige overlege som må søkes om unntak fra reduksjon av uføretrygd ved institusjonsopphold og Nav som fatter vedtak om ytelsen ikke skal reduseres. Grunnlaget for vedtaket er avtalen mellom den innlagte og institusjonen, og en vurdering av vedkommende evner og muligheter til over tid til å kunne føre en mer selvstendig tilværelse.
Vedtak om å utbetale uredusert ytelse kan gjelde for opptil tre år om gangen.
Vedtak etter folketrygdloven § 22-4 og disponering av ytelser til langtidspasienter i institusjon og § 22-5 om felles trivselsordninger for langtidspasienter bort faller bort samtidig med at det fattes vedtak etter denne forskriften.
Forskriften trer i kraft den 1. januar 2015. Fra samme tidspunkt oppheves forskrift 11. mars 1997 nr. 206 om adgang til å utbetale full pensjon for visse persongrupper i institusjon.