Utarbeidet av Arbeids- og velferdsdirektoratet, Ytelsesavdelingen, Regelverkskontoret.
Innhold
Generell kommentar
§ 12- 14 første ledd - Inntektsgrense
Beløpsgrense og inntektsgrense
Inntektsgrense når vedkommende har hatt uførepensjon
§ 12- 14 andre ledd - Reduksjon av uføretrygd ved inntekt over inntektsgrensen
Hjemmel for reduksjon av uføretrygd
Reduksjon av uføretrygd
Kompensasjonsgrad
Fastsetting av reduksjon i uføretrygd ved inntekt over inntektsgrensen
Endring i inntekt i perioden mellom vedtakstidspunkt og virkningstidspunkt
Pensjonsgivende inntekt
§ 12- 14 tredje ledd - Inntekt over 80 prosent av inntekt før uførhet
§ 12-14 fjerde ledd - Forventet pensjonsgivende inntekt og etteroppgjør
Opplysninger om forventet pensjonsgivende inntekt
Etteroppgjør
For lite utbetalt uføretrygd - etterbetaling
For mye utbetalt uføretrygd - avregning
Tvangsgrunnlag for utlegg
Inndriving av krav
§ 12- 14 femte ledd - Økonomiske ytelser som ikke er pensjonsgivende
Reduksjon av uføretrygd grunnet økonomiske ytelser som ikke er pensjonsgivende
Meldeplikt om økonomiske ytelser
§ 12-14 sjette ledd - Forskriftshjemmel
I § 12-14 fremkommer hvilken inntekt en uføretrygdet kan ha ved siden av uføretrygden før den blir redusert. Det er inntektsgrensen som avgjør dette. Bestemmelsen omhandler også hvordan reduksjonen i uføretrygd foretas og etteroppgjør for tilfeller hvor det er utbetalt for lite eller for mye uføretrygd i løpet av et kalenderår.
Uføregraden endres ikke selv om uføretrygden blir redusert på grunn av inntekt, se § 12-10 og rundskrivet til den bestemmelsen.
§ 12-14 omhandler ikke tilfeller der den uføretrygdede øker arbeidsinnsatsen uten at inntekten øker tilsvarende.
Alle uføretrygdede får fastsatt en inntekt etter uførhet (IEU). For de som har 100 prosent uføretrygd er denne som utgangspunkt null kroner, se § 12-9 og rundskrivet til denne bestemmelsen.
Inntektsgrensen består av den enkeltes IEU og en fastsatt beløpsgrense. Beløpsgrensen er 40 prosent av folketrygdens grunnbeløp per kalenderår. For personer som har fått uførepensjon omregnet til uføretrygd er beløpsgrensen 60 000 kroner per kalenderår frem til og med 31. desember 2018.
Det er gitt forskriftsbestemmelse om inntektsgrensen for personer som er i eller har vært i varig tilrettelagt arbeid (VTA). Beløpsgrensen for denne gruppen er ett grunnbeløp, se Forskrift om uføretrygd § 3-1.
I første ledd første punktum angis det hva inntektsgrensen er. Inntekt etter uførhet fastsettes ut fra hvilken inntektsevne den uføretrygdede har på vedtakstidspunktet. Dette beløpet avhenger av inntektsforholdet til vedkommende og blir fastsatt individuelt i hver sak. Beløpsgrensen på 40 prosent av folketrygdens grunnbeløp (0,4 G) er ikke avhengig av fastsatt uføregrad. Uføretrygden blir redusert når inntekten overstiger inntektsgrensen.
Inntekt etter uførhet og beløpsgrensen på 0,4 G utgjør inntektsgrensen og justeres ut fra endringer i folketrygdens grunnbeløp. Inntektsgrensen gjelder for hvert kalenderår.
For tilfeller hvor uføretrygden har blitt omregnet fra uførepensjon er beløpsgrensen 60 000 kroner. Dette gjelder også for de som per 1. januar 2015 har mottatt uførepensjon i mindre enn ett år og derfor har ventetid for rett til friinntekt. Videre gjelder det for de som har en friinntekt under ett grunnbeløp fordi uførepensjonen og inntekten overstiger tidligere inntekt (inntektstak). Se nærmere om dette i § 12-12 slik den lød før 1. januar 2015. Inntektsgrensen er i disse tilfellene inntekt etter uførhet tillagt 60 000 kroner.
Beløpsgrensen er høyere for tidligere uførepensjonister fordi denne gruppen hadde rett til å ha inntekt på inntil ett grunnbeløp ved siden av uførepensjonen før den ble redusert.
Det er ikke fullt samsvar mellom friinntekten som uførepensjonistene hadde rett til og beløpsgrensen. Konsekvensene av å ha inntekt som overstiger beløpsgrensen er forskjellig fra reglene om inntekt som overstiger friinntekten i uførepensjon. Se kommentarene til andre ledd og § 12-12 slik den lød før 1.januar 2015.
Beløpsgrensen på 60 000 kroner justeres ikke med endringer i folketrygdens grunnbeløp. Fra 1. januar 2019 vil beløpsgrensen være 40 prosent av grunnbeløpet også for denne gruppen. Beløpsgrensen på 60 000 kroner beholdes fram til dette tidspunktet, selv om personen får en økning av uføregrad.
I andre ledd er det gitt regler for reduksjonen av uføretrygd når den uføretrygdede har en inntekt som overstiger inntektsgrensen. Selv om uføretrygden reduseres, endres ikke uføregraden.
Andre ledd første punktum er hjemmelen for å kunne redusere uføretrygd når inntekten overstiger inntektsgrensen. Uføretrygden skal reduseres uavhengig av årsaken til at inntektsgrensen er overskredet.
I andre ledd andre punktum er det forklart hvordan reduksjonen av uføretrygd fastsettes. Det tas kun utgangspunkt i den delen av inntekten som overstiger inntektsgrensen. Inntekt opp til inntektsgrensen holdes dermed utenfor.
Eksempel:
En person har en inntekt på 130 000 kroner i kalenderåret. Inntektsgrensen er 60 000 kroner.
Inntekt som er utgangspunkt for reduksjon:
130 000 – 60 000 = 70 000 kroner
Det er kompensasjonsgraden som avgjør hvor stor reduksjonen i utbetalingen av uføretrygd skal være når inntekten overstiger inntektsgrensen. Kompensasjonsgraden er 100 prosent uføretrygd per kalenderår dividert med inntekt før uførhet som er justert for endringer i folketrygdens grunnbeløp (G). Kompensasjonsgraden viser dermed hvor stor andel av tidligere inntekt en uføretrygdet får kompensert gjennom uføretrygden. Det er den samme andelen uføretrygden reduseres med når vedkommende har inntekt som overstiger inntektsgrensen. Kompensasjonsgraden fastsettes i prosent med to desimaler.
Med 100 prosent uføretrygd menes uføretrygd uten eventuelle tillegg som barnetillegg, gjenlevendetillegg og ektefelletillegg. Inntekt før uførhet må oppjusteres ut fra endringer i folketrygdens grunnbeløp. For mottaker av gradert uføretrygd må det legges til grunn hva personen ville hatt rett til i 100 prosent uføretrygd, før kompensasjonsgraden fastsettes.
Eksempel 1:
En person mottar 100 prosent uføretrygd. Dette utgjør 264 000 kroner per år. Oppjustert inntekt før uførhet er 400 000 kroner. Kompensasjonsgraden er:
264 000 / 400 000 x 100 = 66,00 prosent
Eksempel 2:
En person mottar 50 prosent uføretrygd. Dette utgjør 150 000 kroner per år. 100 prosent uføretrygd utgjør:
150 000 x 100 / 50 = 300 000 kroner
Oppjustert inntekt før uførhet er 650 000 kroner. Kompensasjonsgraden er:
300 000 / 650 000 x 100 = 46,15 prosent
Kompensasjonsgraden kan bli endret i løpet av et kalenderår. Dette skjer dersom enten størrelsen på uføretrygden før inntektsavkorting eller oppjustert inntekt før uførhet, endres i løpet av kalenderåret.
For eksempel vil størrelsen på uføretrygd før inntektsavkorting endres dersom en uføretrygdet som mottar minsteytelse endrer sivilstand. Kompensasjonsgraden blir også endret når en mottaker av gradert uføretrygd får fastsatt ny inntekt før uførhet, se Forskrift til uføretrygd § 2-3.
I månedene etter at kompensasjonsgraden er endret, vil reduksjonen i uføretrygden ta utgangspunkt i kalenderårets gjennomsnittlige kompensasjonsgrad. Fra neste kalenderår vil reduksjonen ta utgangspunkt i en kompensasjonsgrad basert på uføretrygdens størrelse og gjeldende inntekt før uførhet.
Eksempel 3:
En person mottar 50 prosent uføretrygd, og har en oppjustert inntekt før uførhet (IFU) på 510 000 kroner. 100 prosent uføretrygd utgjør 320 000 kroner. Kompensasjonsgraden er:
320 000 / 510 000 x 100 = 62,75 prosent
IFU blir fra 1. april 2015 endret til 550 000 kroner. Kompensasjonsgraden for resten av kalenderåret endres som følge av dette. Den nye kompensasjonsgraden for resten av kalenderåret fastsettes som den gjennomsnittlige kompensasjonsgraden for kalenderåret. Gjennomsnittlig kompensasjonsgrad for kalenderåret regnes ut slik:
__________320_000_________ x 100 = 59,26 prosent
(3/12x510 000) + (9/12x550 000)
Gjennomsnittlig kompensasjonsgrad er 59,26 prosent og en eventuell reduksjon av uføretrygden tar utgangspunkt i denne fra 1. april 2015.
Fra neste kalenderår endres kompensasjonsgraden. Den blir da:
320 000 / 550 000 x 100 = 58,18 prosent
Fastsetting av reduksjon i uføretrygd ved inntekt over inntektsgrensen
Når reduksjonen av uføretrygden blir fastsatt, brukes bare den delen av inntekten som overstiger inntektsgrensen. Uføretrygden blir redusert med overskytende inntekt multiplisert med kompensasjonsgraden.
Kompensasjonsgraden = 100 prosent uføretrygd / Oppjustert inntekt før uførhet
Reduksjonen i uføretrygd regnes ut slik:
Overskytende inntekt × ( 100 prosent uføretrygd) / (Oppjustert inntekt før uførhet) =Reduksjon i uføretrygd for kalenderåret
Eksempel 1 - inntektsgrense på 40 prosent av grunnbeløpet
En person mottar 100 prosent uføretrygd. Dette utgjør 298 500 kroner per år. Oppjustert inntekt før uførhet er 487 100 kroner. Dette gir en kompensasjonsgrad på:
298 500 / 487 100 x 100 = 61,28 prosent
Inntektsgrensen er 40 prosent av folketrygdens grunnbeløp. Vedkommende melder fra om en forventet inntekt for 2015 på 75 000 kroner. Grunnbeløpet per 1. mai 2014 er 88 370 kroner.
Overskytende inntekt er:
75 000 kr – 0,4 G = 75 000 - 0,4 x 88 370 = 75 000 - 35 348 = 39 652 kroner
Reduksjonen i uføretrygden per år blir:
39 652 x 61,28 / 100 = 24 299 kroner
Uføretrygd for kalenderåret blir etter reduksjonen:
298 500 – 24 299 = 274 201 kroner
Samlet utbetaling av uføretrygd og inntekt før skatt for kalenderåret blir:
274 201 + 75 000 = 349 201 kroner
Dersom vedkommende ikke hadde overskredet inntektsgrensen på 40 prosent av folketrygdens grunnbeløp, det vil si at inntekten var lik 35 348 kroner, ville maksimal samlet uføretrygd og inntekt bli:
298 500 + 35 348 = 333 848 kroner
Eksempel 2 - på 60 000 kroner
En person mottar 100 prosent uføretrygd, som er omregnet fra uførepensjon. Dette utgjør
310 500 kroner per år. Oppjustert inntekt før uførhet er 550 000 kroner. Dette gir en kompensasjonsgrad på:
310 500 / 550 000 x 100 = 56,45 prosent
Inntektsgrensen er 60 000 kroner. Personen oppgir at inntekten i 2015 vil være 90 000 kroner.
Overskytende inntekt er:
90 000 – 60 000 = 30 000 kroner
Reduksjonen i uføretrygden per år blir:
30 000 x 56,45 / 100 = 16 935 kroner.
Uføretrygd etter reduksjon blir:
310 500 – 16 935 = 293 565 kroner
Samlet uføretrygd og inntekt før skatt for kalenderåret blir:
293 565 + 90 000 = 383 565 kroner.
Dersom personen i stedet hadde en inntekt tilsvarende inntektsgrensen på 60 000 kroner, ville maksimal samlet uføretrygd og inntekt før skatt for kalenderåret bli:
310 500 + 60 000 = 370 500 kroner
Eksempel 3 - gradert uføretrygd
En person mottar 50 prosent uføretrygd. Dette utgjør 140 000 kroner per år. 100 prosent uføretrygd tilsvarer:
140 000 x 100 / 50 = 280 000 kroner
Oppjustert inntekt før uførhet er på 520 000 kroner. Dette gir en kompensasjonsgrad på:
280 000 / 520 000 x 100 = 53,85 prosent
Personen har en inntektsgrense på 330 000 kroner, og oppgir at inntekten i 2015 vil bli 365 000 kroner.
Overskytende inntekt er:
365 000 – 330 000 = 35 000 kroner
Reduksjonen i uføretrygden per år blir:
35 000 x 53,85 / 100 = 18 848 kroner
Uføretrygd etter reduksjonen blir:
140 000 – 18 848 = 121 152 kroner.
Samlet uføretrygd og inntekt før skatt for kalenderåret blir:
121 152 + 365 000 = 486 152 kroner
Dersom personen ikke hadde overskredet inntektsgrensen, ville maksimal samlet uføretrygd og inntekt før skatt for kalenderåret bli:
140 000 + 330 000 = 470 000 kroner
Eksempel 1, 2 og 3 viser at uavhengig av størrelsen på inntektsgrensen, så vil det være lønnsomt for mottakere av uføretrygd å øke inntekten, selv om utbetalingen av uføretrygd reduseres når inntekten overskrider inntektsgrensen.
I de tilfeller hvor det underveis i kalenderåret blir meldt inn en inntekt som overstiger inntektsgrensen, skal reduksjonen ta hensyn til hvor mye uføretrygd personen har mottatt så langt i kalenderåret:
Gjenstående uføretrygd for resten av kalenderåret =
uføretrygd før reduksjon for inntekt– årlig reduksjon – mottatt uføretrygd hittil i år
Deretter må gjenstående uføretrygd for resten av kalenderåret divideres på gjenstående antall måneder.
Eksempel 4 - inntektsendring underveis i kalenderåret
En person mottar 100 prosent uføretrygd. Dette utgjør 290 000 kroner per år. Oppjustert inntekt før uførhet er 500 000 kroner. Dette gir en kompensasjonsgrad på:
290 000 / 500 00 x 100 = 58,00 prosent
Inntektsgrensen er 40 prosent av folketrygdens grunnbeløp. Vedkommende melder i februar 2015 fra om en forventet inntekt for kalenderåret på 80 000 kroner. Grunnbeløpet per 1. mai 2014 er 88 370 kroner. Inntektsgrensen er:
88 370 x 0,4 = 35 348 kroner.
Overskytende inntekt er:
80 000 – 35 348 = 44 652 kroner
Reduksjonen i uføretrygden per år blir:
44 652 x 58,00 / 100 = 25 898 kroner
Så langt i kalenderåret har personen mottatt en månedlig uføretrygd på:
290 000 / 12 = 24 167 kroner
Gjenstående uføretrygd for resten av kalenderåret, hvor det er tatt hensyn til mottatt uføretrygd i to måneder:
290 000 – 25 898 – (2 x 24 167) = 215 768 kroner
Personen har mottatt uføretrygd for to måneder. Månedlig uføretrygd etter inntektsavkorting i de resterende 10 månedene blir:
215 768 / 10 = 21 577 kroner
Endring i inntekt i perioden mellom vedtakstidspunkt og virkningstidspunkt
Inntekt etter uførhet (IEU) fastsettes ut fra inntektsmulighetene på virkningstidspunktet for uføretrygden, se § 12-9 og rundskrivet til den bestemmelsen. Inntekten kan imidlertid endres i tiden mellom vedtakstidspunktet og virkningstidspunktet. Personen kan melde fra om endret inntekt i denne perioden. Meldes det inn inntekt som overstiger inntektsgrensen, skal uføretrygden reduseres fra virkningstidspunktet.
Retten til uføretrygd blir ikke revurdert i slike tilfeller og derfor skal heller ikke IEU og uføregrad endres. Dette er for å gi vedkommende insentiv til å melde fra om inntektene.
Eksempel:
En person får i vedtak av 15. januar 2015 innvilget 50 prosent uføretrygd med virkning fra
1. mars 2015. Inntektsgrensen er 235 000 kroner. Personen melder 5. februar fra om at inntekten fra 20. februar vil være 250 000 kroner per år. Inntekten overstiger inntektsgrensen og uføretrygden reduseres fra virkningstidspunktet 1. mars 2015.
I andre ledd tredje punktum understrekes at inntekt etter paragrafen betyr pensjonsgivende inntekt, se likevel femte ledd. Likt med pensjonsgivende inntekt er inntekt fra utlandet som er av samme art.
I forskrift om uføretrygd § 3-2 er det gitt unntak fra hovedregelen om at all pensjonsgivende inntekt er av betydning ved beregningen av reduksjonen i utbetalingen. Se kommentaren til den bestemmelsen nedenfor.
I tredje ledd er det fastsatt en grense for hvor høy inntekten til den uføretrygdede kan være samtidig som det er rett til utbetaling av uføretrygd. Når den pensjonsgivende inntekten per kalenderår overstiger 80 prosent av oppjustert inntekt før uførhet, har ikke personen rett på uføretrygd det aktuelle kalenderåret. Det samme gjelder for utlandsinntekt. Det er unntak fra dette for enkeltstående arbeidsforsøk, se forskrift om uføretrygd § 4-1 fjerde ledd.
Eksempel 1:
En uføretrygdet har en inntekt i kalenderåret på 430 000 kroner. Oppjustert inntekt før uførhet (IFU) er 500 000 kroner.
(430 000 / 500 000) x 100 = 86 prosent
Inntekten overstiger 80 prosent av oppjustert IFU, og personen har derfor ikke rett til uføretrygd i kalenderåret.
Eksempel 2:
En uføretrygdet oppgir at inntekten vil bli på 360 000 kroner i kalenderåret. Oppjustert inntekt før uførhet (IFU) er 470 000 kroner.
( 360 000 / 470 000) x 100 = 77 prosent
Inntekten overstiger ikke 80 prosent av oppjustert IFU, og det blir fortsatt utbetalt uføretrygd.
En uføretrygdet som har en inntekt i et kalenderår som overstiger 80 prosent av oppjustert inntekt før uførhet (IFU), får en hvilende rett til uføretrygd. Se § 12-10 tredje ledd og forskrift om uføretrygd § 3-4.
I fjerde ledd fremkommer regler for når det skal foretas etteroppgjør og hvordan dette skal gjennomføres. Det skal foretas et etteroppgjør når den uføretrygdede i løpet av et kalenderår har fått utbetalt for lite eller for mye uføretrygd. Årsaken til at det er utbetalt for lite eller for mye må ha sammenheng med inntekten til den uføretrygdede.
Mottaker av uføretrygd skal opplyse om forventet pensjonsgivende inntekt. Det samme gjelder endringer i inntekten. Det er viktig at den uføretrygdede melder fra om økning i inntekten til rett tid. Dette må vedkommende gjøre for å få en riktig reduksjon i utbetalingen av uføretrygd underveis i kalenderåret.
NAV mottar inntektsopplysninger for arbeidstakere ved a-melding gjennom a-ordningen (Elektronisk dialog med arbeidsgivere). Disse opplysningene brukes som supplement til opplysningene fra mottakeren av uføretrygd. A-ordningen gjelder kun for arbeidsgivere og NAV mottar derfor ikke opplysninger om inntekten til selvstendig næringsdrivende gjennom denne ordningen.
Dersom den uføretrygdede melder fra om at inntekten er redusert i forhold til tidligere innmeldt inntekt, vil utbetalingen av uføretrygd i de fleste tilfeller øke. Det er også viktig å melde fra om redusert inntekt tidlig slik at NAV kan korrigere utbetalingen. I tilfeller hvor den uføretrygdede allerede har fått utbetalt den uføretrygden vedkommende har rett til for det kalenderåret, vil imidlertid ikke utbetalingen av uføretrygd øke før neste kalenderår.
Eksempel:
En uføretrygdet får utbetalt uredusert uføretrygd i begynnelsen av kalenderåret fordi vedkommende har meldt inn en forventet inntekt på null kroner. I juli melder vedkommende inn en forventet inntekt som overstiger 80 prosent av oppjustert inntekt for uførhet (IFU) slik at utbetaling av uføretrygd bortfaller fra august, jf. tredje ledd. I oktober melder vedkommende inn en lavere forventet inntekt slik at den ikke lenger overstiger 80 prosent av oppjustert IFU. Inntekten er likevel så høy at uføretrygden fortsatt skal reduseres. Samlet årlig reduksjon i uføretrygden og uføretrygd som har blitt utbetalt i kalenderåret er imidlertid så høy at uføretrygden likevel ikke kommer til utbetaling. Fra neste kalenderår vil uføretrygden utbetales ut fra den forventede inntekten meldt inn i oktober.
I forskrift om uføretrygd § 3-3 fremkommer nærmere regler for reduksjon av uføretrygd når den uføretrygdede ikke har gitt melding om at inntekten overstiger inntektsgrensen. Se kommentaren til den bestemmelsen nedenfor.
Dersom det er utbetalt for lite eller for mye uføretrygd, skal det foretas et etteroppgjør. Dette gjøres når inntekten er ferdig liknet. Uføretrygd som er utbetalt i kalenderåret sammenlignes med ny fastsatt årlig uføretrygd basert på den ferdigliknede inntekten.
Det skal vurderes om det er utbetalt for lite eller for mye uføretrygd. For å gjennomføre etteroppgjøret må likningsopplysningene for kalenderåret foreligge. Etteroppgjøret gjennomføres derfor om høsten året etter. Dette betyr at etteroppgjøret for inntektsåret 2015 gjennomføres høsten 2016.
Det er i forskrift om uføretrygd § 4-1 gitt nærmere regler om etteroppgjøret, se kommentaren til den bestemmelsen.
Når etteroppgjøret viser at det er utbetalt for lite uføretrygd, skal beløpet utbetales som et engangsbeløp. Det er ingen øvre grense for å foreta utbetalingen som et engangsbeløp. Det er imidlertid en nedre grense for når det skal foretas etterbetaling, se forskrift om uføretrygd § 4-1 og kommentaren til den bestemmelsen. Beløpet blir utbetalt til den uføretrygdede straks etteroppgjøret er gjennomført uavhengig av den månedlige utbetalingen av uføretrygd.
Når etteroppgjøret viser at det er utbetalt for mye uføretrygd, kan det feilutbetalte beløpet avregnes i framtidige ytelser. Det skal ikke foretas en vurdering av skyld. Det kan avregnes i alle ytelser som er omfattet av § 22-16 tredje ledd i tillegg til avtalefestet pensjon i offentlig sektor.
Det er i forskrift om uføretrygd § 4-2 gitt nærmere regler om gjennomføringen av avregningen, se kommentaren til den bestemmelsen.
Femte punktum er hjemmel for at tilbakebetalingskravet er tvangsgrunnlag for utlegg.
Dette er en presisering for tilfeller hvor den uføretrygdede ikke betaler tilbake for mye utbetalt uføretrygd.
I sjette punktum fremkommer det at inndrivingen av kravet kan gjøres etter reglene i lov om innkreving av underholdsbidrag mv (bidragsinnkrevingsloven). Dette er aktuelt i tilfeller hvor det blir utbetalt lav eller ingen ytelse fra NAV. Det er NAV som gjennomfører inndrivingen av kravet. Se kommentaren til forskrift om uføretrygd § 4-2 angående dette.
I femte ledd er det gitt unntak fra hovedregelen i andre ledd tredje punktum om at det er pensjonsgivende inntekt som er avgjørende ved reduksjon i utbetalingen av uføretrygd. I noen tilfeller gis det økonomiske ytelser når arbeidstaker fratrer stillingen eller reduserer arbeidstiden. Slike ytelser har betydning for utbetalingen av uføretrygd selv om de ikke er pensjonsgivende.
Økonomiske ytelser som ikke er pensjonsgivende, har under visse forutsetninger betydning for størrelsen på uføretrygden. Ytelsene må etter femte ledd første punktum være avtalt da arbeidsforholdet opphørte eller da stillingsprosenten ble redusert. Det avgjørende er når avtalen ble inngått, ikke når ytelsene blir utbetalt til arbeidstaker. I lovteksten fremkommer det ikke at de økonomiske ytelsene må være utbetalt av arbeidsgiver. Det forutsettes likevel at arbeidstaker mottar ytelsene på grunn av arbeidsforholdet selv om de ikke direkte blir utbetalt av arbeidsgiver.
Reduksjonen i uføretrygden gjøres krone for krone i den perioden hvor de økonomiske ytelsene blir utbetalt. Dette betyr for eksempel at en utbetaling av slike ytelser i mai og juni et år, kun vil medføre reduksjon i utbetalingen av uføretrygd i de to månedene.
Eksempel:
En uføretrygdet har en 100 prosent uføretrygd på 17 000 kroner per måned. Det blir i en periode på tre år utbetalt 2 000 kroner fra arbeidsgiver hver måned. Dette er ikke pensjonsgivende inntekt. Utbetalingen ble avtalt da arbeidsforholdet opphørte. Uføretrygden reduseres slik:
17 000 – 2 000 = 15 000 kr
Når utbetalingen fra arbeidsgiver opphører etter tre år, vil også reduksjonen i utbetalingen av uføretrygd opphøre.
I andre punktum understrekes at den uføretrygdede har en plikt til å melde fra om de økonomiske ytelsene. Dette er en presisering av den generelle opplysningsplikten mottakere av ytelser har etter § 21-3. Meldeplikten gjelder både avtaleinngåelsen og tidspunktet for utbetalingen av de økonomiske ytelsene.
Departementet er i sjette ledd gitt en forskriftshjemmel for regler om reduksjon av uføretrygd på grunn av inntekt og regler om etteroppgjør.
Kommentarer til forskriftsbestemmelser til § 12-14
Når forskrift om uføretrygd er klar, vil det komme kommentarer til de enkelte forskriftsbestemmelsene.